A mai Evangéliumban azt hallottuk, hogy Jézus csak példabeszédekben beszélt tanítványaihoz, az őt hallgató néphez. Ma én is egy hasonlatot mondok el, mely ugyan a görög mitológiából való, de olyan, melynek mondanivalója számunkra is fontos.
Kréta szigetének lakói úgy gondolták, hogy nekik, akiknek szigetén Zeus bölcsője ringott, akiknek kecskéje táplálta Zeust, különös kegy jár az istenektől. Elküldték ezért Hermest, az istenek küldöncét Zeushoz, hogy közölje vele kérésüket. Zeus ezt mondta: a krétaiaknak igazuk van, valóban jól táplált engem a kecskéjük, ezért teljesítem egy kérésüket, ha az nem túlzó, üljenek tehát össze, és döntsék el, mit akarnak. Hermes elvitte a jó hírt Krétára, mire a krétaiak tanakodás után úgy döntöttek, hogy azt kérik Zeustól, hogy őket s szigetüket kerülje el mindenféle szenvedés, se dolgozniuk ne kelljen, se éhség, se természeti katasztrófa ne érje őket.
Hermes megvitte a választ a krétaiaknak, aztán felszólította őket, hogy mindenki jöjjön a piactérre két-két csomaggal, ahol ő maga fogja megmérni kinek-kinek az örömmel illetve bánattal megtöltött csomagját. És ha olya bajt talál, ami csak képzelt, vagy olyan, melyről az illető maga tehet, azt kiveszi. Először a krétai királyok mentek Hermes elé, aki kinyitva az elsőnek a csomagjait, az örömök között nem találta az egészséget és a függetlenséget, holott a király pompás testi erőnek örvendett és mindenkitől független volt. A bánatok között viszont ott találta a király rossz hadvezérei felett érzett haragját, melyet azzal vett ki a csomagból, hogy arról maga a király tehet, miért nem választ magának jobb munkatársakat, vagy miért nem vezeti maga a hadseregét. Kedves Hívek, ha szenvedés ér bennünket, gondoljuk meg, hogy ez is a jó Isten irgalmának jele. És végezzük el saját magunkon mi is a próbát: alaposan vizsgáljuk át bajainkat és örömeinket, s akkor meglátjuk, hogy mennyivel többet kapunk a jó Istentől, mint amennyi szenvedést rak ránk. Hogy mennyivel több örömet kaptunk tőle életünk során, mint fájdalmat. |
vissza