A La Salette-i Miasszonyunk Misszionáriusainak általános rendfőnöke egyszer megkérdezte IX. Pius pápát, hogy vajon nyilvánosságra lehet-e hozni valamit a La Salette-i titkokból? A pápa így válaszolt: „Ön ismerni szeretné a La Salette-i titkokat. Rendben van, ezek hát a La Salette-i titkok: hacsak nem tartotok bűnbánatot, mindnyájan elpusztultok.” (Edward Connor: Jövendölések a világ végéről) Fatimában a Szent Szűz öt csapásról beszélt, mely a világra fog zúdulni, ha az emberiség nem tart bűnbánatot és nem tér vissza Istenhez. (Edward Connor: Jövendölések a világ végéről) Konnersreuthi Neumann Teréz egyik látomásában mondta Jézus: „Mostanáig sok-sok áldozat ajánlotta fel szenvedése érdemeit, hogy kiengesztelje az emberiség vétkeit, és ez vissza is tartotta Isten haragját: de most már nem elég ez az engesztelés, a büntetés már bizonyos és megakadályozhatatlan. Gyorsan fog történni. Szerencsések azok, akik már sírjukban feküsznek. Figyelmeztettem őket és egyre halogattam a büntetést, amint Szodomával is tettem, de Szodoma nem akart hallgatni rám; manapság sem hallgatnak rám az emberek, és nem törődnek figyelmeztetéseimmel; kiteszik magukat haragom szomorú megtapasztalásának, amelyre annyira rászolgáltak.” (Edward Connor: Jövendölések a világ végéről) Nagy Szent Gergely pápa első pápai cselekedete egy könyörgő körmenet volt, amellyel a sokat szenvedett római népért vezekelt (kiöntött a Tiberis és ezt követően járvány is pusztított). Mezítláb ment a körmenetben, az emberek pedig imádkozva és énekelve vonultak vele a Lateránból a Szent Péter bazilikába. Mikor a Tiberis felé közeledtek, csodálatos látványban volt részük: Hadrianus császár síremléke fölött megpillantották Szent Mihály főangyalt, aki irgalmas tekintettel hüvelyébe helyezte lángoló kardját. És ezzel a várost sújtó csapások megszűntek. (Szentek élete) „Hatalmas vihar támadt a tengeren. A hajó már-már összezúzódott. A hajósok megrémültek, és isteneikhez imádkoztak. .. Majd így szóltak egymáshoz: »Vessünk sorsot, hogy megtudjuk, ki miatt ért bennünket ez a veszedelem.«” (Jón 1,4-5/7)
2011. március 11-én Japánt 9,0 erősségű földrengés rázta meg, melyet soha eddig nem tapasztalt erősségű szökőár követett. A tenger partján álló egyik atomerőmű, melyet 1970-ben egyszerűen egy amerikai erőmű terveinek lekopírozásával építettek (vagyis ami nem volt kellően felkészítve a Japánban mindennapos, illetve a mostani nagyobb földrengésre), olyan súlyosan megsérült, hogy az erőműben megszakadt az elektromos ellátás és így megszűnt a radioaktív fűtőelemek hűtése is.
Feltéve: 2011. március 27.
1986-ban, amikor a SZU és a keleti-blokk még létezett, politikai ügyet is jelentett az atomerőmű-katasztrófa. Így történt, hogy a szovjetek csak a svédek rákérdezésére vallották be a robbanást. Ez viszont nem jelentette azt, hogy ők maguk nem igyekeztek azonnal a robbanást követően elhárítani a nagyobb veszélyt. Elsőnek 600 pilótát rendeltek Csernobilba, akiknek az volt a feladatuk, hogy bórsavval és homokkal lefedjék a tűzfészket. Ez a 600 pilóta mind életét vesztette. Eközben folyt a közeli város kitelepítése. Miután ez befejeződött, szakértők százait rendelték az erőműhez, akik az elhagyott város egyik szállodájában tanácskoztak a tennivalókról.
A napi hírekből azt mindenki láthatja, hogy az oroszok mennyivel többet tettek azért, hogy megakadályozzák a nagyobb bajt, – ahogy ők kifejezték – megmentsék fél Európát a lakhatatlanná válástól, mint most a japánok, az az ország, mely a világ iparilag harmadik legfejlettebb országa, és ahol a kommunizmus elvileg nem gátolja a szabad hírközlést, és akiknek már rendelkezésükre áll, állhatna, ha odafigyelnének, a csernobili tapasztalat.
A fentebb már említett doktornő, akit a német tévéadó ugyan megszólaltatott, de aztán nagyon gyorsan lekevert, azt is elmondta, hogy azért nem ismeri a közvélemény Csernobil, azaz mindenfajta atombaleset utóhatását, mert egy nemzetközi megegyezés szerint csak azok jelentethetnek meg hivatalos adatokat, akik egyúttal az atomenergia békés felhasználását is propagálják. Ha a tévében nem is lehetett többet hallani a doktornőről és Csernobil utóhatásairól, az interneten (www.n-tv.de) március 19-én (tehát még akkor, amikor még nem tudtak róla, hogy már plutóniumot is mértek a talajban az erőmű körül) megjelent egy interjú, melyet azért közlök, mert ezt a témát nálunk is agyonhallgatják, így valószínűleg sehol máshol nem olvasható (mert akkor a szórakozásba fulladt társadalom talán nem tenné azt, amit irányítói tettetnek velük, mintha misem történt volna).
Az interjú címe: Pater Poprawa interjúja Dörte Siedentopf doktornővel, aki tagja annak a nemzetközi orvos-csoportnak, mely az atomháborútól akarja megóvni az emberiséget. Siedentopf doktornő az emberek Fehér-Oroszország falvaiban zajló szomorú életéről és haláláról mesélt, és arról, hogy mi várható a japánokra a mostani atomkatasztrófa után.
Kérdés: Az Ön tapasztalatai alapján, melyeket 20 év óta Csernobil sugáráldozatairól gyűjt, szeretném megtudni, hogy mi vár Japánban az emberekre.
Kérdés: Léteznek már megbízható adatok a sugárfertőzésről a japán erőmű környezetéből? A cézium a szaporodási sejtekbe is beépül. Ezért vagy sterilek lesznek az emberek, vagy az anya vagy az apa téves információkat ad át az utódoknak. Ennek eredményét még elképzelni sem lehet. Japánban a felelősöknek az asszonyokat és a gyerekeket már régen az ország déli részeibe kellett volna szállítaniuk. Hogy ezt miért nem teszik meg, az számomra teljesen érthetetlen. Tömegesen fognak az emberek leukémiában megbetegedni.
A radioaktív jód a gyerekek aktív pajzsmirigyére hat. A ssernobili tapasztalatok azt mutatják, hogy a pajzsmirigy-rák ugrásszerűen megemelkedett a gyerekeknél. Erre a japánoknak sajnos fel kell készülniük. A stroncium és cézium esetében körülbelül 400 év kell, amíg ezek eltűnnek a biológiai környezetből. Ez azt jelenti, hogy addig mindenben benne vannak, ami biológiailag csak elképzelhető. Természetesen a talajvízben is.
Kérdés: Hogyan kell a szennyezett területen zajló életet elképzelni? A plutóniumról még nem is beszéltünk. A plutónium a legerősebb méreg a világon. A japán reaktorokban a fűtőelemek fele állítólag tartalmaz plutóniumot. Ennek az anyagnak a legkisebb adagjától tüdőrák alakul ki. Ez ellen a szervezet nem tud védekezni. És ez nem is gyógyítható. Százezrek pusztulhatnak el ebben.
E március 19-én készült interjú végén álljon itt a mai, március 28-i helyzet: A japán kormány beismerte, hogy valószínűleg az első pillanattól kezdve elindult a magolvadás. Az első három reaktorban 1-1,5 méter magasan áll a rendkívül magas radioaktív szennyezettségű folyadék, amíg ezt el nem távolítják, addig semmilyen munkálatot nem tudnak folytatni. De arról, hogy ezt hogyan távolítsák el, még elképzelésük sincs. A kormány szerint csak elindult a magolvadás, de mostanra leállt, bár az sem kizárható, hogy a következő reaktorban is hamarosan megtörténik az olvadás. Mindenesetre az erőmű környezetében már plutóniumot is találtak a talajban. Lutz Mez atomszakértő, a riporter azon kérdésére, hogy valóban meg lehet-e állítani a magolvadást, azt válaszolta, hogy ez ugyan ritkán fordul elő, de már volt rá példa, de ezektől a japánoktól, akik eddig sem tudtak tenni semmit, ez egészen biztosan nem várható el. Még egy érdekesség a mai nap híreiből. A japánok pont azon a napon jelentették be, hogy már elindult a magolvadás, és plutónium is került a környezetbe, azaz a Super Gau már hivatalosan is folyamatban van, amikor Németország Baden Württemberg tartományában a zöld párt került hatalomra a szocialistákkal koalícióban. Baden Württembergben 58 évig a keresztény-demokraták kormányoztak, de a mostani japán atom-katasztrófa hatására az atomenergiát visszautasító zöldek olyan sok szavazatot nyertek, hogy a szocialistákkal együtt abszolút többségbe kerültek. A német zöld pártról azt kell tudni, hogy néhány évvel ezelőtt még törvénnyel akarták biztosítani a pedofilia büntetlenségét, ők azok, akik a homo-házasságért, a gender mainstreaming-ért a legharcosabban szállnak síkra, hiszen vezetőségük nagy része homoszexuális lakóközösségekben él. Ők azok, akik az alkotmánybíróságnál a Pius Közösség betiltását követelik, eddig még sikertelenül. Ezért szólította fel Fellay püspök úr körlevélben a német piuszos híveket, hogy feltétlenül menjenek el szavazni, és szavazzanak a keresztény-demokratákra. A japán atomkatasztrófának ez is egy hatása. A zöld párt programjáról ezen az oldalon olvashatnak. Feltéve: 2011. március 28. Az Egyház – és következésképpen a világ – nagy válságaiban, súlyos vészhelyzeteiben már nem elégséges, hogy néhány katolikus hívő – Bretagne-i vagy zalai parasztasszony – vezekeljen. Amikor a világot a szenny olyan mértékben önti el, mint napjainkban, akkor a legnagyobbnak kell az engesztelést vezetnie. Ha egy egész nép vétkezett, akkor a királynak kell a vezeklő körmenet élére állnia, nem pedig egy egyszerű polgárnak.
Amióta ember él a földön egészen az elmúlt félévszázadig, mindig és mindenhol, keresztények és pogányok, katolikusok és istentagadók között a katasztrófák felléptekor ez a kérdés jutott mindig és mindenkinek eszébe: „Mivel haragítottuk meg Istent – az isteneket – a szellemeket –, egyszóval a felettünk álló lényt, lényeket? Ki az közöttünk, akinek bűneiért ez a sorscsapás sújt bennünket?” Ez az egyetlen kérdés, amit feltenni a teremtménynek joga van.
Hány és hány istentagadóról tud a történelem, aki halála óráján kétségbeesetten könyörgött papért. Az elmúlt évtizedekig egy-egy katasztrófa bekövetkeztével még a leghitetlenebbek is térdre rogytak és imádkozni kezdtek. Nincs 100 éve, hogy a Fatima-i Napcsodánál 70 ezer ember reagált így. Úgy látszik, a Sátán az elmúlt évtizedekben legfőképpen azért dolgozott, hogy az emberek lelkét olyannyira eldeformálja, hogy a nagy veszélyekben megmutatkozó ősi ösztön kilúgozódjon belőle. Ezért a ránevelés az őrült fogyasztás-függőségre, ezért a televízió, a komputer, az internet és annak minden, és napról-napra újabb és újabb technikai újításai. Mindez arra szolgál, hogy az ember már reflexeiben se az emberi természetnek megfelelően, hanem torzan, ördögi módon működjön.
(Évekkel ezelőtt volt egy szörnyű baleset az osztrák Alpokban. Egy síelőket, főleg fiatalokat szállító siklóban tűz ütött ki, melynek során nagyon sokan meghaltak. Egy kis csoport menekült csak meg, mégpedig egyes egyedül azért, mert volt közöttük valaki, aki olyan tekintéllyel lépett fel, hogy a körülötte levők elfogadták vezetőjüknek. És aki egyedül őrizte meg hidegvérét, és nem vakon, pánikban rohant a vesztébe, hanem józanul végiggondolta a teendőket. Így okoskodott: a füst felfelé terjed, és bár lefele sokkal hosszabb az út az alagút végéig, a menekülés mégis egyedül arra lehetséges. És lefele vezette a benne bízókat, így menekültek meg. Akik felfelé szaladtak, azok mind meghaltak.) Az Evangéliumban Jézus megmondta, hogy egyszer vége lesz ennek a világnak, és a szentek, elsősorban Szűz Mária, ezt több ízben megerősítették. A Szentírásból tudjuk, hogy Isten, amikor elhatalmasodott a bűn, több ízben elpusztította a bűnösöket. Maga Jézus többször beszél az özönvízről, sőt a világvégét Noé idejéhez hasonlítja. „A vízözön előtti napokban ettek-ittak, nősültek, férjhez mentek egészen addig, amíg Noé be nem ment a bárkába, s jött a vízözön és el nem sodorta mindnyájukat. Ugyanígy lesz az Emberfiának megjelenésekor is.” (Mt 24,37-39) Szodomáról is sokszor beszélt, amikor a hitetleneket, az Őt elutasítókat ostorozta. „És te Kafarneum! Vajon az égig emelkedel? A pokolba süllyedsz. Ha Szodomában mentek volna végbe a csodák, amelyek benned történtek, még ma is állna. De mondom nektek: Szodoma földjének elviselhetőbb lesz a sorsa az ítélet napján, mint neked.” (Mt 11,23-24)
„De ha betértek valamelyik városba és nem látnak titeket szívesen, menjetek ki az utcára és mondjátok: »Még a port is lerázzuk, ami városotokban a lábunkra tapadt, de azért tudjátok meg: Közel van az Isten országa.« Bizony mondom nektek: Szodoma sorsa könnyebb lesz azon a napon, mint azé a városé.” (Lk 10,10-12)
Nos, a világon nincs még egy ország, amelyik olyannyira hevesen utasította volna el Jézus küldötteit, mint Japán. Vannak ugyan olyan országok, melyekben ma kereszténynek lenni büntetendő cselekmény, de ezek az országok az utóbbi években lettek ilyenek, a kezdetekkor nem fogadták ilyen általános ellenségességgel a hittérítőket (Tamás keresztények Indiában, szír keresztények az arab világban, Észak-Afrika katolikussá válása stb.). Japán viszont akkora kegyetlenséggel üldözte a keresztényeket szinte a kezdetektől fogva, hogy hiába voltak mártírjai, hős misszionáriusai, a kereszténység ott soha nem honosult meg. Ez a japán nép mentalitásában tökéletesen nyomon követhető. „Mivel haragítottuk meg Istent?” És miután ez a mai helyzetben nyilvánvaló, hogy mivel: a temérdek bűnnel, az Isten-tagadással, a mulasztásokkal, a válasz csak így hangozhat: „Tartsunk bűnbánatot, engeszteljünk, igyekezzük Istent kibékíteni azzal, hogy jóvátesszük, amit elkövettük, és a jövőben a helyeset tesszük.” A pápa azonban minderre egyáltalán nem gondol. Úgy megy tovább a megkezdett útján, mintha minden rendben lenne körülötte, mintha naponta nem érkeznének újabb és újabb jelentések harcokról, természeti katasztrófákról, a bűnök újabb fajtáiról.
Egy, a föld felmelegedésével foglalkozó filmben mutatták be a következő szemléltető képet: Ha egy béka beleugrik egy edénybe, melyben a víz éppen forr, akkor azonnal kiugrik, azaz megsérti ugyan magát, de életben marad. Ha ugyanaz a béka egy langyos vízzel teli edénybe ugrik, ott marad. És akkor is ott marad, ha az edényt elkezdik felmelegíteni. Még a felforralt vízből sem képes kiugrani. Ha azt akarjuk, hogy megmeneküljön, ki kell vennünk az edényből.
A fotók a japán erőműről készültek, és itt találhatóak:
német nyelven itt található összefoglaló:
angol nyelven itt találhatók összefoglalók:
|
vissza