Sokáig, nagyon sokáig habozott a pius.info szerkesztősége, hogy megjelentesse a következő cikket – tekintettel az evangélikus keresztényekre. Szigorúan véve a protestánsoknak le kellene mondaniuk a „reformáció” 500. évfordulójának ünnepségeit, ha az itt következő adatokat a tömegmédia ismertetné és elterjesztené. Hiszen ezek kiválóan alkalmasak arra, hogy világméretű felháborodást okozzanak. A zsidók Jézus halálában való kollektív bűnösségének kérdéséről van szó. A pápa, ezt állítják legújabb könyvének megjelenése óta, végre elvetette ezt, egészen a „Nagy Zsinat” és annak „Nostra aetate” kezdetű dokumentuma szellemében. Csak a Pius-papok nem csatlakoznak ehhez a felfogáshoz, de hát ők közismerten antiszemiták, és a kiközösítésük feloldásával a pápa nagy hibát követett el. Ezt állítja például Alan Posener, hitvalló ateista újságíró a Welt online március 16-i kiadásában.
Clairvaux Szent Bernát a szükséges határozottsággal lépett fel Radulf ellen: „Radulf prédikációja nem Istentől származik, hanem az ördögtől. .. Három vádat emelek e szégyentelen ember ellen. Jogcím nélkül vetemedik arra, hogy prédikáló hivatalt viseljen, ellenszegül a püspöki tekintélynek, és végezetül jónak nevezi a gyilkosságot. Se az angyalok, se az apostolok nem helyeselték a zsidók meggyilkolását. Az Egyház imádkozik a megtérésükért, és bizonyossággal hiszi, hogy az idők végezetén egész Izrael megmenekül.” Mi volt az Egyház hivatalos tanítása Luther előtt a kollektív bűnösség témájában? Az egész középkor legnagyobb katolikus teológusa, Aquinói Szent Tamás nem tud semmilyen kollektív bűnösségről. A Summa theologica szerint nem szabad a zsidó népet pausál elítélni (Summa theologica III q 47 a 5 u. 6): „Apud Iudaeos quidam erant maiores, et quidam minores. Maiores quidem, qui eorum principes dicebantur, cognoverunt eum esse Christum promissum in lege [...] Minores vero, idest populares, qui mysteria Scripturae non noverant, non plene cognoverunt ipsum esse nec Christum nec Filium Dei: licet aliqui eorum etiam in eum crediderint.“ Tehát Szent Tamás különbséget tesz a „maiores”, a nép vezetői, vagy ahogy Benedek pápa a könyvében nevezi, a templom-arisztokrácia, és a „minores”, az egyszerű, hívő nép között, amely Krisztust vagy nem ismerte fel, vagy amelyet az arisztokrácia félrevezetett. „Egyesek”, írja tovább Tamás, „hittek benne”. – Vagyis nyoma sincs a zsidók pausál elítélésének.
Vagyis ez azt jelenti, hogy félezer évvel a „Nagy Zsinat” és az új pápa-könyv előtt a középkori teológiának már világosan differenciált képe volt erről a kérdésről is! Ezzel szemben Luther fentebb említett írásával elkezdte az egész zsidó népet, mindenfajta megkülönböztetés nélkül, ördögnek kikiáltani, és ezt a nézetet az egész világon elterjeszteni, hasonlóan a többi pausál-ítéletéhez (pápaságról, Egyházról). Részletek Luther a „A zsidókról és hazugságaikról” című röpiratából: Ilyen kétségbeesett, gonoszsággal, méreggel átitatott, ördögi dolog ez a zsidókkal, akik 1400 év óta a mi csapásunk, dögvészünk és minden szerencsétlenségünk, és még most is az. Summa, igazi ördögökkel állunk szemben. Bennük nincs emberi szív, velünk, pogányokkal szemben. Ilyeneket tanulnak iskoláik ördögtanáraitól.
Először: zsinagógáikat és iskoláikat fel kell gyújtani, és ha azok nem akarnak égni, akkor földdel be kell borítani, hogy senki fia soha többet örökre egyetlen követ vagy salakot ne láthasson belőle. És ezt kell tenni Urunk és a kereszténység dicsőségére, hogy Isten lássa, hogy mi keresztények vagyunk.
És egy idézet Luther híres Asztali beszédeiből: És ez csak néhány kiragadott részlet Luther pamfletjeiből!
Karl Jaspers a háború után a német parlamentben ezt mondta: „Amit Hitler tett, azt mind Luther ajánlotta, a gázkamrákban való direkt gyilkoláson kívül.” A Luther által megalapított antiszemitizmus felfoghatatlan őrülete Hitler eme idézetében éri el csúcspontját: „Luther nagy ember volt, egy óriás. Egy lökéssel áttörte a homályt, és úgy látta a zsidókat, ahogy mi csak ma kezdjük őket látni.”
Az evangélikus tartományi püspök, Martin Sasse Eisenach-ból „Luther Márton és a zsidók – El velük” című 1938-ban megjelent írásában ezeket idézi Luthertől: „Ezért, ahol csak egy igazi zsidót látsz, jó lelkiismerettel keresztet vethetsz, és szabadon és biztosan mondhatod: itt egy valóságos ördög megy. – A zsidók fiatal ördögök, a pokolra ítélve.” Valaki egyszer azt mondta, hogyha Händel csak a Messiást írta volna, akkor halhatatlan dicsőséget és örök emlékezetet érdemelt volna. Luthernál ezt a mondatot fordítva kell érteni. Írása olyan borzalmas, hogy egyedül ennek elégnek kellene lennie, hogy annak a férfinak az emlékét, aki ezt megfogalmazta, örökre kiirtsa. Mi lesz a Luther-évtizedből (2007-2017), ha kitudódik, hogy ez a férfi a 3. birodalom zsidógyűlöletének egyik ideológiai felelőse? Hogy lássák, a protestáns viselkedés milyen nagymértékben volt előkészítője a nemzetiszocializmusnak, bemutatunk két képet. Az első a katolikus lakosság számarányát, a második a nemzetiszocialista párt választóinak arányát mutatja a háború előtti Németországban. A nem-egyezés megdöbbentő!
szerk. megj.: 1. A cikk írója nagyon naiv, amikor azt hiszi, hogy a médiát érdekli az igazság. A média, amely erre a szóra: „zsidó-üldözés” elvileg azonnal ugrik, most semmit nem fog tenni. Ha ugyanis egy neki tetsző társaság zsidózik, akkor az számára nem téma, Csak akkor kezd el kiabálni, ha a hithű katolikusokat, vagy valami más vele szemben álló csoportot lehet kompromittálni ezzel. Luther, a protestantizmus, akármit csinál, nem ellensége a médiának, hiszen ő szülte ezt a mai világot és benne a médiát.
|
vissza