N. N. néhány évvel ezelőtt egy osztrák egyetemen teológiát tanult, jelenleg hittantanárként dolgozik. N. N. tanulmányai során szerzett tapasztalatairól beszámolót készített. Részletek írásából:
Tanulmányaim alatt az Egyház tanításával alig-alig foglalkoztunk, a katekizmus és a katolikus dokumentumok szinte semmilyen szerepet nem játszottak. Az oktatók nem tanították, és soha nem mondták, hogy olvassuk ezeket (például az enciklikákat). A katekizmust, bár a résztvevők nagy része semmilyen hittani tudást nem hozott magával, soha nem használtuk. Viszont Jézus keresztáldozatát célzottan átértelmezték: az „áldozat” annyit jelent, mint egy baleset áldozata. Jézus erőszakos körülmények áldozata lett, és nem feláldozta magát, hogy megváltson minket.
A vezeklés, az engesztelés gondolatát, az igazságosságot, a katekizmus kijelentéseit, a Biblia tanúságtételét ignorálták és elutasították. A professzorok közül mindössze ketten vagy hárman voltak hűségesek az Egyházhoz. A dogmatikában és fundamentális teológiában, melyeknek a katolikus hit igazságát kellene feltárni és védelmezni, relativizmus uralkodott.
Ezen kívül még eretnekségeket is tanítottak. Egy ízben egy professzor azt mondta, hogy boldogok lehetünk, hogy a kereszténység a Szentháromság miatt egy politeista vallás, mert minden monoteista vallás jellegénél fogva erőszakra hajló. Az erkölcstanban sem tanították az Egyház tanítását, hanem ha mégis megemlítették, akkor hibásnak és a Bibliának ellentmondónak állították be. A Szentírást arra használták, hogy megmutassák, az Egyház milyen messze távolodott tőle. Olyan kollégák, akik az Egyház tanításában hittek, és megpróbálták azt megérteni, nagyon kevesen voltak. A diákok túlnyomó többsége ignorálta az Egyház tanítását mind elviekben, mind a gyakorlatban. Az az érzésem, hogy tapasztalataim az egész német nyelvterület teológia-oktatására jellemzőek. Bár nyilván akad még egy-két fakultás, ahol a helyzet bizonyos szakokban jobb, és bizonyára vannak még nem-eretnek professzorok is, de általánosságban a helyzet megfelel az itt leírtaknak. Ismerek olyan hithű diákokat, akik otthagyták az egyetemet az ott tanított masszív eretnekségek miatt, és olyanokat is, akiknek a hite megrendült. Ez a helyzet még a hithű diákok kedvét is elveszi, ami az amúgyis alacsony diákszám miatt különösen veszélyes, és csak a katolikus hit bomlasztását szolgálja. E helyzetért elsősorban a püspökök a felelősek, hiszen az ő feladatuk, hogy az oktatói engedélyt megadják, és az oktatást felügyeljék. A teológiai fakultások egyházi hivatásokat, dolgozókat képeznek ki (papokat, pasztorál-asszisztenseket, hittantanárokat, diakónusokat ..), és ezért az Egyház fennmaradásában fontos szerepet játszanak. Hogyan töltsék be ezt a szerepet, ha az oktatóik az Egyház és annak tana ellen fordulnak?
|
vissza