Néhány ember még mindig attól fél, hogy Lefebvre érsek Szent X. Pius Papi Közössége azon az úton van, hogy XVI. Benedek pápa Rómájával egy rossz megegyezésbe belemenjen. A pápai „assisi-izmus” és még sok más miatt azonban sokkal inkább úgy néz ki, hogy maga XVI. Benedek tesz meg minden tőle telhetőt, hogy bárminemű megegyezést megakadályozzon.
Hat nappal ezelőtt teoretikusan azzal érvelt, hogy a „nagy világvallások a békénél és az emberiség egységénél fontos befolyásolási faktort” jelentenek. Öt nappal ezelőtt pedig gyakorlatilag bejelentette, hogy ez év októberében „zarándokként” Assisibe megy, hogy a világvallások imatalálkozójának 25. évfordulójára emlékezzen, melyet II. János Pál pápa 1986-ban ott tartott meg.
Az érsek azonban azt is felismerte, hogy annakidején túl kevés katolikus fogta fel igazán ezen imatalálkozó-botrány súlyosságát. Ennek oka abban rejlik, hogy az egész modern világ alábecsüli Istent, figyelmen kívül hagyja Urunk Jézus Krisztus istenségét, és a vallást a szabad választás ügyévé teszi, és a katolikus tradíciót az érzelmek kérdésévé süllyeszti.
Minden létezőnek szüksége van egy őt létrehozó okra. Ennek az oknak azonban, ahhoz hogy az első legyen, magából a Létből kell állnia, ráadásul egy minden szempontból tökéletes Létből, mivel minden második istenségnek, hogy az elsőtől különbözzön, valamilyen léttökéletességet kellene birtokolnia, mely az elsőből hiányoznia kellene. Ezért lehet az igazi Isten csakis egy.
Ha tehát II. János Pál és XVI. Benedek pápák elmúlt és jövőbeni Assisi-rendezvényeikkel a lelkeket annak elfogadására buzdítják, hogy a katolicizmus nem az egyetlen út az örök üdvösséghez, hanem csak e világon egy a számos (még ha a legjobb) lehetőség közül az emberek közötti „béke és egység” számára, akkor mindkét pápa megszámlálhatatlan lélek rettenetes kárhozatát mozdítja elő az eljövendő életben. Hogy valaki hű maradjon az igazsághoz, annak megvan az ára. Hány katolikus kész ma arra, hogy ezt az árat megfizesse? Kyrie eleison Feltéve: 2011. január 9. |
vissza