Rövidesen, 2011. szeptember 14-én egy sorsdöntő találkozóra kerül sor Rómában: az egyik oldalon Levada bíboros és római hivatalos személyek, a másik oldalon Fellay püspök és két asszisztense között – áll a híradásokban. Azok a katolikusok, akik Lefebvre érsek és közösségének a hit védelmében az elmúlt 40 évben kifejtett sokrétű munkáját sokra tartják, legyenek előre figyelmeztetve: a hit jobban, mint eddig bármikor, veszélyben forog. Mindazonáltal a veszély felismerése a veszély leküzdése. Mi pedig legyünk mindenekelőtt imával felvértezve. A Hittani Kongregáció prefektusát, Levada bíborost két évvel ezelőtt bízták meg a tanról való párbeszédek lebonyolításával, e tárgyalások 2009 őszétől 2011 áprilisáig tartottak. A Papi Közösséget Róma hívta meg ezekre a találkozókra. Reálisan azt feltételezhetjük, hogy e viták eredményeképpen a rómaiak szeptember 14-én a Pius Közösséggel való jövőbeni kapcsolatokról született döntésüket akarják bemutatni.
Ugyanakkor ezek a párbeszédek világossá tették, hogy a Pius Közösség és a mai Róma között a hittanbeli megegyezés lehetetlen, mivel a közösség ragaszkodik az Egyház ősrégi tanításához, míg a modern Róma az újegyház zsinati tanaira épít, és konokul ragaszkodik ehhez a szellemi zűrzavarhoz. Ezt bizonyítja II. János Pál új-boldoggá avatása ez év májusában és az októberre tervezett harmadik Assisi-találkozó. Emiatt a helyzet a tárgyalások után pontosan ugyanaz, mint két évvel ezelőtt azok kezdetekor.
Mivel fog Róma szeptember 14-én a legnagyobb valószínűséggel előrukkolni? Vagy cukros kenyérrel vagy ostorral – vagy mind a kettővel, és ez a valószínűbb a Pius Közösség mostani szellemi állapotának ügyes felmérése szerint.
Egy különösen rafinált cukros kenyér pedig úgy nézhet ki, hogy Róma a Pius Közösségnek egy látszólag ellenállhatatlan ajánlatot tesz „a Rómával való teljes egység” formájában a Pius Közösség feltételei szerint. Csupán egy apró, szinte elrejtett pótzáradékkal, mely szerint a jövőbeli közösség-püspököket vagy -elöljárókat egy rómaiakból és Pius-papokból álló közös bizottság nevezi ki – és hogy ebben a bizottságban a többség, nos, rómaiakból kell álljon. A világosan gondolkodók eközben arra a bölcs, de megvetett trójaira fognak emlékezni, aki a városkapu előtt álló tartós ajándék láttán így kiáltott fel: „Ne bízzatok a lóban, trójaiak! Bármi is az, én tartok a görögöktől, még akkor is, ha ajándékot hoznak.” A városlakók e figyelmeztetés ellenére a trójai falovat bevitték a városukba, és mindenki tudja, hogy ezután mi történt Trójával. Kyrie eleison Feltéve: 2011. augusztus 25. |
vissza