A vallásszabadság témájáról, ahogy azt a II. Vatikáni Zsinat az 1965-ös Dignitatis Humanae nyilatkozatában tanította, rengeteg könyvet megírtak már. Mindazonáltal e zsinati dokumentum forradalmi tanítása e könyvek mindegyikében világosan kifejezésre jut. A zsinati dokumentum tehát azt tanítja, hogy „minden embernek mentesnek kell lennie a kényszertől akár egyesek, akár csoportok vagy bárminemű emberi hatalom részéről, mégpedig úgy, hogy a vallás tekintetében senki se legyen kénytelen lelkiismerete ellen cselekedni, se ne akadályozzák abban, hogy – jogos határok közt – lelkiismerete szerint cselekedjék akár magánéletében, akár a nyilvánosság előtt, akár egymagában, akár másokkal társulva. Kijelenti továbbá a zsinat, hogy a vallásszabadsághoz való jog az emberi személy méltóságán alapszik, amint ez a méltóság mind az Isten kinyilatkoztatott szavából, mind pedig magából az észből megismerhető.” (DH 2).
E zsinati állítással szemben a katolikus Egyház a II. Vatikáni Zsinatig mindig azt tanította, hogy minden államnak (mint ilyennek) joga, sőt kötelessége megtiltani a polgárainak, hogy egy hamis vallást – vagyis minden nem-katolikus vallást – nyilvánosan gyakoroljanak, amíg ez a tiltás a lelkek üdvének nem árt, hanem szolgál. E két tanítás ebben a kérdésben különbözik egymástól, vajon szabad-e az államnak a hamis vallások nyilvános gyakorlását korlátozni vagy sem? Bár ez az ellentmondás elsőre nem tűnik számottevőnek, de hatásuk roppant nagy. Hiszen arról döntenek, hogy Isten az ura vagy a szolgája az embernek? Mert ha az ember Isten teremtménye és természeténél fogva társadalmi lény (ami nyilvánvaló, hiszen az ember a többi emberrel minden lehetséges módon össze van kötve, elsősorban az államszövetségben), akkor a társadalom és az állam is Isten alkotása. Mint ilyenek pedig azzal tartoznak neki, hogy Neki és az Ő egyetlen igaz vallásának szolgálnak, azáltal hogy a nyilvános közéletet (ez az állam ügye) a hamis vallásoktól megmentik – mindaddig, amíg ez a lelkek üdvének nem árt, hanem használ.
Ha azonban az emberek szabadságát annyira értékesnek tartják, hogy minden egyes embernek biztosítani kell, hogy tetszőleges hamis vallás nyilvános gyakorlásával és hirdetésével polgártársait megronthatja (kivéve akkor nem, ha ezzel a közrend lesz veszélyeztetve), akkor a hamis vallások a közéletben szabadon burjánozhatnak (mint például a protestáns szekták Dél-Amerikában).
És most akad egy vallási vezető, aki a hónap elején nyilvánosan ezt állította: „Sok embernek a II. Vatikáni Zsinatról olyan felfogása van, mely hamis felfogás.” A vallásszabadságot, mondta, „sok tekintetben használják. És ha ezt a dolgot közelebbről megvizsgáljuk, akkor tényleg az a benyomásunk, hogy nem sok ember tudja, mit is mondott erről valójában a zsinat. A zsinat olyan vallásszabadságot ír le, mely tényleg nagyon, nagyon korlátozott, igen, nagyon korlátozott.”
Nézzék meg maguk az említett vallási vezetővel folytatott angol nyelvű videó-beszélgetést. A Youtube-n megtalálhatják a következő cím alatt: „Traditionalist leader talks about his movement, Rome” [a beszélgetés, mint ahogy a HÍREK oldalon már megjelent cikkben áll, e link alatt hallható: Kyrie eleison [Hogy csak egyet említsek azon a honlapon található megszámlálhatatlan cikk közül, melyet egy most kiegyezéspárti Piuszos potentát, a vallásszabadságról írt, a kedves olvasók figyelmét felhívom Schmidberger atya „A II. Vatikáni Zsinat időzített bombái” című írására, ennek 4. pontja foglalkozik a vallásszabadsággal.]
|
vissza