„Amikor elérkezett az idők teljessége, Isten elküldte Fiát, aki asszonytól született, alávetette magát a mózesi törvénynek, hogy felszabadítson bennünket a törvény szolgaságából és a fogadott fiúságot elnyerjük.” A megtestesülés jelenti az idők teljességét, vagyis azt a tényt, hogy minden, amit az emberiség gondolt, érzett, elhatározott és tett Krisztus után, azt megjelölte a megtestesülés rettenetes ítélete és felfoghatatlan irgalma.
Nem kell minden embernek okvetlenül tudnia arról, hogy kicsoda Krisztus ahhoz, hogy mégis Krisztus ítélete és irgalma alá kerüljön, mert ő az igazi világosság, aki megvilágosít minden embert a lelkiismerete mélyén. Azonban, akik benne hisznek, biztos és végső tudáshoz jutnak. Egy ország alapítása mindig is kísérlet volt arra, hogy Isten országát megalapítsák a földön: legtöbbször téves istenismeretre alapult, néha kifejezetten Isten ellen, máskor az igaz Isten ismeretében ugyan, de Isten országa természetének félreismerésével. Szent István nem Isten-országot akart alapítani, hanem földi országot, melyet rábízott Isten Szent Anyjára, akire a haldokló Istenember Jánost bízta rá. Szent István az ő földi országát, tehát minden alattvalóját Mária oltalmába ajánlotta, annak az Asszonynak az oltalmába, akitől Isten Fia született, alávetve a törvénynek, hogy a törvény alatt lévőket kiszabadítsa a szolgaságból. A Szent Korona, vagyis az ország Mária TULAJDONA. Ő nem a nép által, demokratikus módon választott uralkodó, hanem az első szent királytól égi jogutódnak felkért KIRÁLYNŐ, aki a kegyelem rendjében törődik a rábízottakkal, s nemcsak a Krisztus-hívőkkel. A magyar nép történelmi, egyszersmind mély kegyelem tapasztalata az Istenanya oltalma és pártfogása, amely ezer évvel a Szent István-i felajánlás után is élő reménységgel tölt el bennünket. Feltéve: 2012. november 6. |
|
vissza