![]() Msgr. Bernard Tissier de Mallerais egy szeptember 16-án Franciaországban tartott beszédében elmondta, hogy létezik egy levél, melyet XVI. Benedek pápa Bernard Fellay püspöknek írt. Két nappal ezután egy interjúban Franz Schmidberger atya is említést tett erről a levélről. A francia nyelven írt levelet június 30-án írta a pápa, néhány nappal a közösség káptalani gyűlésének kezdete (2012. július 9.) előtt, és körülbelül két héttel Fellay püspöknek Levada bíborossal történt találkozása után (2012. június 13.), amikor a rendfőnöknek a tanbeli preambulum új fogalmazványát átnyújtották. A Pius Közösség számára minden bizonnyal meglepő új változat átvétele után Msgr. Fellay levelet írt a pápának, amelyben személyes találkozót kért tőle, hogy a még meglevő nehézségekről beszélhessenek. XVI. Benedek nem teljesítette ezt a kérést, hanem válaszát inkább írásban közölte. Levelében nem reagált a rendfőnök kérésére a személyes találkozót illetően. Viszont megerősítette, hogy a Levada bíboros által átnyújtott preambulumot ő is helyeselte, és felszólította a közösséget, hogy írják alá a preambulumot, mivel annak elfogadása az egyházi elismerés előfeltétele. Tissier de Mallerais püspök ezt mondta: „2012. június 30-án – ez titok, amit most elárulok nektek, de hamarosan úgyis nyilvános lesz – a pápa személyesen írt egy levelet a rendfőnöknek. »Ezúttal igazolom Önnek, hogy az Egyházba való tényleges újra-beilleszkedéshez valóban szükséges a II. Vatikáni Zsinat és a zsinatutáni tanítóhivatal elfogadása.« Tehát valóban végállomásról van szó, mivel ez számunkra elfogadhatatlan, mi ilyesmit nem írhatunk alá. Lehet pontosításokat végezni, mert a zsinat olyan terjedelmes, hogy jó dolgokat is lehet benne találni, de nem ez a döntő a zsinatban.” Tissier püspök kemény szavakkal folytatta: „Nem lehet az ütközet közepén a fegyvereket letenni. Mi nem fogunk fegyverszünetet keresni, amíg a háború tombol; Assisi 3-mal vagy 4-gyel, egy rossz pápa boldoggá avatásával. Rossz dolog, rossz boldoggá avatás. És a XVI. Benedek által állandóan emlegetett a zsinat és a zsinatutáni tanítóhivatali reformok elfogadásának szükségességével.” A püspök kijelentette, hogy „a kollegialitás lerombolta a pápa hatalmát, aki nem mer többé szembeszállni a püspöki konferenciákkal”, de ugyanígy lerombolta „a püspökök hatalmát, akik többé nem mernek a püspöki konferenciával szembeszállni”. Az ökumenizmus „a hamis vallások és a protestantizmus tiszteletéhez” vezet, a vallásszabadság pedig oda, hogy „országainkban akadálytalanul mecseteket lehet építeni”. „Nyilvánvaló, hogy ezt nem írhatjuk alá. Ebben a dologban nincs egyetértés és soha nem is lesz”, mondta Msgr. Tissier de Mallerais. Bár a „modernista Róma” XVI. Benedek pápa óhajára úgy látszik, hogy sürgeti a kiegyezést, a közösség püspöke kijelentette: „Én személyesen soha nem fogok ilyen dolgokat aláírni, ez biztos. Soha nem fogom elfogadni, hogy azt mondjam, hogy az új mise jogszerű vagy megengedett. Azt fogom mondani, hogy gyakran érvénytelen, ahogy Msgr. Lefebvre mondta. Soha nem fogom akceptálni, hogy ezt mondjam: »A zsinat, helyesen értelmezve, talán összhangba hozható a tradícióval és meg lehet találni egy elfogadható értelmezését.«” Tissier püspök a tanbeli preambulum június 13-án Levada bíborostól kapott változatát „hazugnak” nevezte, és hozzáfűzte, hogy a közösség káptalana júliusban „nagyon édes, finom döntéseket” hozott, hogy „Rómának olyan akadályokat állítson, hogy ne merjen többé bennünket háborgatni”, azzal hogy „gyakorlatilag elfogadhatatlan feltételeket szabott, hogy megakadályozza, hogy Róma további ajánlatokkal állhasson elő. De az ördög gonosz, és ezért úgy gondolom, hogy újra támadásba fog lendülni, és én óvatosan arra készítem magam elő, hogy megvédelmezzük magunkat és a közösség is védekezni fog”. Tissier püspök és Schmidberger atya non possumus”-a lényegében megegyezik, részleteiben azonban a két kijelentés jelentősen különbözik, főleg a módjában és a hangnemében. Majd eldől, hogy melyik vonal lesz a döntő. A kiegyezés kérdése még nem dőlt el, mindazonáltal június óta nehezebbé vált.
|
vissza