![]() A mise közben megmosta és megcsókolta 12 különböző nemzetiségű és különböző vallású fiatal rab lábát, akik között két lány is volt, egy katolikus olasz és egy mohamedán boszniai. E gesztus emlékeztet arra, amikor Jézus az Utolsó Vacsorán megmosta tanítványainak a lábát. A szentmise alatt Ferenc átölelte a 12 rabot a békecsókkal. Az áldoztatásukat személyesen végezte el [vajon mind a 12-nek, köztük a máshitűeknek is, és vajon a katolikusokat előtte meggyóntatták? – erről nem szól a tudósítás].
Rövid beszédében Ferenc többek között ezt mondta:
Az istentisztelet után Ferenc találkozott a fiatal rabokkal. A rabok ajándékként fakeresztet és imazsámolyt adtak neki, amit ők készítettek a börtön műhelyében. Ferenc viszonzásul mindenkinek egy húsvéti tojást és egy olasz húsvéti süteményt adott, melynek szőlő formája van. [Már megint ez a szőlő! Kiváló ajándék raboknak, akiknek nagy része nyilván nem veti meg az alkoholt. Arról már nem is beszélve, hogy mi köze ezeknek az ajándékoknak Urunk Jézus Krisztus szenvedéséhez és feltámadásához, a katolikus vallás központi ünnepéhez?] Ferenc ezzel búcsúzott a raboktól: „Ne engedjétek, hogy elrabolják tőletek a reményt. Kapiskáljátok? Ne engedjétek, hogy elrabolják tőletek a reményt!”
A nagycsütörtöki szertartások stációs temploma a Lateráni Szent János bazilika
Részlet egy a kommunizmus idején kiadott magyar nyelvű római útikönyvből:
És egy úgyszintén a régi rezsim alatt megjelent másik könyvben ez áll: „Róma főtemploma nem a Szent Péter bazilika, hanem a Lateráni Szent János főszékesegyház. Ennek méltóságteljes homlokzatán pápai címeres domborművek hirdetik latin fölírással: »Omnium Urbis et Orbis Ecclesiarum Mater et Caput« (A város és a világ minden templomának anyja és feje). Ez Róma és a kereszténység legelső nyilvános temploma, amit Nagy Konstantin császár a keresztényeknek vallásszabadságot biztosító milánói rendelet után építtetett, és I. Szilveszter pápa szentelt föl 324-ben az Üdvözítő tiszteletére. A legenda szerint a szenteléskor csoda történt: Krisztus arca megjelent a főhajó apszisának falán és „Békesség nektek” szavakkal köszöntötte az összegyűlt keresztényeket. E legenda keletkezésének történelmi oka az »apparitio«, megjelenés szó. Az apszis falán ugyanis itt pillantották meg először az őskeresztények ragyogó arany mozaikképen az Üdvözítő képét, akit eddig csak a katakombák homályában freskóból ismertek [szakáll és bajusz nélküli fiatal latin katonaként vagy jó pásztorként]. Az »apparitio Salvatoris« szavakat úgy kell értelmezni, hogy itt jelent meg, vagyis lett »látható« legelőször az Üdvözítő képe egy keresztény templomban. A bazilika hivatalos neve ma is: »Üdvözítő temploma«.
Befejezésül megint egy olvasói levelet közlök, melyet tegnap kaptam:
Egy részlet Malachi Martin Az utolsó pápa című című könyvéből:
Kétség sem fért hozzá, hogy Leo eme utolsó csatában – mely véget akar vetni a római katolikus Egyház, mint pápai intézmény létének (ami a névtelen „vacak alak” által való megalapítása óta volt) – minden kívánságnak meg fog felelni. Senkinek nem kellett elmagyaráznia neki, hogy a legfelsőbb cél nem a római katolikus szervezet direkt likvidálása volt. Leo megértette, hogy ez mennyire buta és időtrabló cél volna. Sokkal észszerűbb ezt a szervezetet valami tényleg hasznos dologgá átváltoztatni, minden emberi nagyszerű, világméretű rendjébe asszimilálni és ezzel egybeolvasztani, a humán – és csak humán – célok széles spektrumához kötni. …
És legvégül álljon itt emlékeztetőül egy idézet a következő cikkből: Az emberek egy szervezett testülete egy összehangolt tervet ültetett a gyakorlatba, XVI. Benedek 2012 karácsony éjjeli beszédéből:
Külön felhívom a figyelmet a képekre, melyekből megint kiderül, hogy milyen szépen le tud térdelni Ferenc
|
vissza