A bíborosi kollégium dékánja, Angelo Sodano bíboros a bíborosok generális kongregációját március 4-én, hétfőn 9:30-ra hívta össze. A kongregációk addig fognak ülésezni, amíg minden bíboros meg nem érkezik Rómába. Csak ekkor fogják eldönteni, hogy mikor kezdődik a konklávé. Az ülésen minden bíboros jelen lesz, így a 80 év felettiek is részt vesznek a konklávé kezdetéről történő döntéshozatalban. Úgy tűnik, hogy a római kúria bíborosainak és különböző érsekségek vezetőinek egy csoportja azt akarja, hogy a következő pápától követeljenek meg egy felmondhatatlan szándéknyilatkozatot arról, hogy nem fog visszalépni. Azt várják az új pápától, hogy az beiktatási beszédében fix pontként jelentse ki, hogy a pápa egész életére szólóan viseli hivatalát. XVI. Benedek szokatlan döntésének – mellyel pontifikátusát lemondással fejezte be, és ami az Egyházat egy tökéletesen szokatlan szituáció kezelésével nem kis nehézségbe hozta – nem szabad megismétlődnie: bíborosok eme csoportjának ez a meggyőződése, ahogy erről ma a Corriere della Sera beszámolt. Egy lehetséges lemondásról szóló határozatot nem lehet eltörölni. De az Egyház szabadságát a jövőben a külső befolyásolástól meg kell védeni. Még azon a napon, melyen XVI. Benedek a Vatikánt Castel Gandolfo irányában elhagyta, a kúriában észrevehetően elkezdődtek az aktivitások a pápaság szakralitásának a megerősítésére. A német pápa döntését tisztelettel fogadták, és a modern világ számára az önfeladás és az alázat provokáló aktusának fogták fel, egyúttal azonban destabilizáló gesztusnak tartották.
Azon kevesek közé, akik nyíltan merték kritizálni a pápát, tartozott a lengyel bíboros, Stanislaw Dziwisz, Krakkó érseke, aki XVI. Benedek lemondásával kapcsolatban II. János Pálra – akinek hosszú éveken át a titkára volt – e szavakkal emlékezett: „A keresztről nincs leszállás.” Úgy tűnt, hogy XVI. Benedek utolsó audienciáján, február 27-én, a Szent Péter téren erre a bírálatra reagált, amikor ezt mondta: „Nem megyek el a kereszttől, hanem más módon maradok a megfeszített Úrnál.”
Az egyházjog rendelkezéseire való utalás egyedül nem lesz elegendő. Ez eddig elégnek bizonyult, hiszen a lemondás rendelkezései gyakorlatilag ugyanannyira észrevétlenek, mint amennyire ismeretlenek voltak, és gyakorlati alkalmazásukra senki még csak egyetlen gondolatot sem vesztegetett soha. A bíborosok egy csoportja szükségesnek tartja, hogy XVI. Benedek lépése – mely az Egyház kétezer éves történetében törést jelent – és az Egyház folytonossága között, melynek természete a töréseket nem tűri jól el, megtalálja a helyes egyensúlyt. Néhány bíboros kívülről jövő befolyásolástól is tart. Ha a pápaság időben meghatározott hivatal, akkor ez nem csak profanizálja a pápaságot, hanem azt is reszkírozza, hogy elég erős erők játékszerévé válik, ahogy ezt a koncentrált média-kampányok ereje vagy a kormányok kitartó nyomása már eléggé bizonyította. Tarcisio Bertone bíboros-államtitkár néhány nappal tett határozott kijelentése a „nem helyénvaló beavatkozás” ellen, világos volt, és nem csak a „közvélemény”, hanem az államok beavatkozása ellen is irányult.
|
vissza