A pápa lemondott. Hogy a szabadkőművesség milyen forradalmi aktust lát ebben a korszakalkotó eseményben, az Ernesto Galli della Loggia (nomen est omen) kommentárja a La Stampa újság február 13-i számából világosan kiderül. A pápai lemondás a gyakorlat hatalma által a pápai hivatal deszakralizálását (szent voltának eltörlését) jelenti. Hiába marad ennek teológiai jelentősége (Krisztus helytartójának lenni) változatlan, de kiválasztási módja, a hivatal gyakorlása és „aurája” egy abszolút közönséges dimenzióra redukálódik.
Ha ugyanis lehetséges, hogy egy pápa visszalép – és ezzel egy évszázados gyakorlat a legmagasabb csúcson ledől –, akkor más újítások is lehetségesek. Akkor ugyanígy más évszázados gyakorlatokat is alacsonyabb fokra lehet lelökni. XVI. Benedek lépésével tehát valójában az Egyház központi struktúrájának léte kérdőjeleződik meg: tények általi vizsgálatnak lesz alárendelve, az idő és az emberi esendőség kemény vizsgájának. Ezeknek okai a kúriában mostanáig érvényes szabályokban és nem csak azokban rejlenek: ezeket a szabályokat meg lehet és meg kell változtatni, ez a pápa döntésének üzenete. Pont úgy, ahogy ezt egy szabállyal (és micsoda szabállyal), ami őt érinti, ő maga tette. Lehet még, például, egy pápa megválasztása egy tucat férfi oligarcha előjoga, akiknek körébe bekerülni akarók gátlástalanságukban semmire nincsenek tekintettel? A kongregációk hatalma lehet egyedül ezeknek a kezében? Megengedett, hogy egy olyan gennyzacskó, mint az IOR, a vatikáni bank még mindig létezik?
|
vissza