Bizonyos számú „jó” katolikus azt szeretné, ha a Szent X. Pius Papi Közösség pótlásaként egy új kongregáció alakulna. Bár osztom aggodalmukat afelett, hogy az FSSPX jelenleg a legjobb úton halad, hogy a katolikus hit és élet egykor dicsőséges védelmezését feladja. Ezért megértem azt a vágyukat is, hogy egy másik és hasonló kongregáció pótolhatná az FSSPX-t, ugyanakkor nem gondolom, hogy egy ilyen alapítás lehetséges lenne. Ennek oka röviden a következő:
Lefebvre érsek 1970-ben fogalmazta meg azokat az alapító elveket és szabályokat, melyekre a papi közösség felépülhetett és melyek működését biztosíthatták. Az érsek nagy fontosságot tulajdonított annak, hogy tervezett alapítása annak az egyházmegyének a püspökétől, amelyben az eljövendő közösség anyaháza áll, hivatalos megerősítést kapjon. Ugyanis az érsek számára ezen engedély elnyerése vagy elutasítása jelentette a nagy különbséget a katolikus Egyház egy kongregációjának vagy egy privát közösségnek a megalapítása között. Amennyire fontos volt számára egy katolikus kongregáció megalapítása, annyira kevéssé érdekelte egy privát intézmény létrehozása.
Az érsek számára ez azt jelentette, hogy egyházi engedéllyel alapíthat az Egyházban egy kongregációt, amely tehát bírja az egyházi tekintélyt. Akkor is, ha Róma néhány évvel később megpróbálta ezt az engedélyt visszavonni, ez a római próbálkozás a lényegét és az egyházi törvényeket tekintve olyannyira jogtalan volt, hogy az érsek továbbra sem habozott a Pius Közösségen belül egy klasszikus kongregáció főnökének egész tekintélyét gyakorolni.
Csakhogy mára egy Charriére püspök napjai már régen eltűntek. Egyáltalán, vajon hány értelmes püspök létezik még a hivatalos egyházban? Van köztük olyan, aki hajlandó lenne egy hagyományos és zsinatellenes alapító okiratot engedélyezni? Szinte úgy tűnik, mintha annak idején, amikor Lefebvre érsek a katolikus alapszabályokkal a kezében a katolikus várból kimasírozott, háta mögött lecsapódott a zsinati csapórács. A 2009. és 2011. között lezajlott teológiai párbeszéden részt vett négy FSSPX-es teológus egyike ezt mondta beszélgetőpartnereiről, a római teológusokról: „Szellemileg betegek, de megvan az egyházi rangjuk és tekintélyük.” Ezen okból véleményem szerint most is érvényes a következő közmondás: „Amit nem lehet megváltoztatni, azt hagyni kell.” Ezért mind azon lélek számára, akik püspöki vezetést és támaszt kérnek, egyelőre csak atya, tanácsadó és barát akarok lenni. Még ez a feladat is éppen elég nagy. Adja meg Isten mindannyiunknak segítségét. Kyrie eleison
|
vissza