Szentszéki közlemény Battista Ricca prelátusi kinevezéséről az IOR élére (forrás: Magyar Kurír – 2013. június 17.)
Szombat délben Federico Lombardi jezsuita, szentszéki szóvivő közleményben adta hírül, hogy az IOR, a Vatikáni Pénzintézet Bíborosi Felügyeleti Bizottsága – a Szentatya jóváhagyásával [valójában ő maga nevezte ki egyedül] – Battista Mario Salvatore Riccát „ad interim” ideiglenes megbízatással kinevezte a Vatikáni Pénzintézet prelátusává. A közlemény pontosítja, hogy Battista Ricca prelátus titkári minőségben irányítja majd a Bíborosi Bizottság találkozóit és asszisztál a Felügyeleti Bizottság tanácskozásain az intézmény szabályai szerint. Battista Ricca kinevezése azonnali hatályú – zárul a szentszéki közlemény.
A Ferenc által támogatott „házúr” bizonyítottan homoszexuális (forrás: www.katholisches.info – 2013. július 19. és 20.) [A fordító megjegyzése: az alábbi cikk alapja Sandro Magister-nek a L‘Espresso-ban megjelent írása, amit az olaszról németre fordító Giuseppe Nardi, a katholisches.info újságírója nem csak fordít és idéz, de egyúttal kommentál is, anélkül, hogy kommentárjait valamilyen módon elkülönítené az eredeti szövegtől. E cikk magyarra fordítójaként én szintén kommentálok, de ezeket a kommentárokat – miközben a katholisches.info cikkét szó szerint adom vissza – a teljes zavar elkerülése érdekében szögletes zárójelbe teszem.] Sandro Magister vatikáni újságíró jó pár nappal ezelőtt visszafogottsággal és tisztelettel hívta fel Ferenc figyelmét azokra az információkra, melyek egyértelműen bizonyítják, hogy az általa támogatott és alig egy hete a vatikáni bank élére kinevezett és teljhatalommal felruházott Msgr. Ricca aktív homoszexuális. Ferenc azonban a bizonyítékok ellenére sem tett semmit, mire Magister lapjában, az olasz L‘Espresso-ban nyilvánosságra hozta mindazt, amit kinyomozott, és amit azóta az Uruguayi Püspöki Konferencia főtitkára is megerősített. Amióta Ferenc június 6-án a latin- és közép-amerikai szerzetesrendek elöljáróival beszélt, hivatalosan is tudomást szerezhetett a világ arról, hogy a Vatikánban létezik egy „homo-lobby”. Ferenc, miután ezt beismerte, azt mondta, hogy „meg kell vizsgálja, hogy mit lehet tenni”. [Bevallom, az egész történetben számomra ez a legnagyobb rejtély: miért nem lehet a méltatlan és ártalmas embereket kihajítani a Vatikánból? Miért olyan lehetetlen ez? Miért lehet olyanokat, akik a régi misét mondják, de különben tisztán és a hit törvényei szerint élnek, még kiközösíteni is, olyanokkal pedig, akik besározzák, meggyalázzák és pusztítják a katolikus Egyházat, mindig kesztyűs kézzel bánni, sőt mindig felfelé tolni a ranglétrán? Miért nem számít pont ezen a helyen Urunk Jézus Krisztus szava semmit? „Jaj annak, aki botrányt okoz.” (Mt 18,7) „Ha viszont valaki megbotránkoztat egyet is e kicsik közül, akik hisznek, jobb volna neki, ha malomkövet kötnének a nyakára és a tengerbe vetnék.” (Mk 9,42)] Most Ferenc első igazi személyi döntése aknaként robbant. Anélkül, hogy tudta volna, Ferenc a homo-lobby-t támogatta. [Tipikus mai újságírói manőver: egyik oldalon kimondja az igazat, ami már úgy sem takargatható tovább, másik oldalon Magister gyorsan kijelenti, hogy mindez csak a véletlen, vagy legfeljebb a csúnya, rossz emberek műve, de igazi okozói, a legfelsőbb vezetők – Benedek, Ferenc – mind ártatlanok, szegényeket csak becsapták, meg kihasználták. Ha ez igaz lenne, akkor alkalmatlanok arra a tisztségre, melyet különben teljhatalommal gyakorolnak! De hát biztosan nem igaz! Pláne Ferencnél nem, aki büszkén meg is mondja, hogy őt nem lehet iránytani, ő maga dönti el, hogy kit fogad, kit mivé nevez ki stb.] A Vatikán szóvivője, Lombardi 19-én cáfolta a hírt, és Magister kijelentéseit hiteltelennek nevezte. 20-án az Uruguayi Püspöki Konferencia főtitkára megerősítette Magister állításait, Pecorari nuncius pedig azt nyilatkozta, hogy az ügyben a Vatikán vizsgálatot indított.
Időközben annyira biztosnak már nem tűnik Magister eme tézise, írja a katholisches.info újságírója, Giuseppe Nardi, hiszen az, hogy Ricca személyi aktájából minden terhelő adat teljes egészében eltűnt, igen valószínűtlen. Sokkal valószínűbbnek tűnik, hogy Ferenc itt is, mint az elmúlt hónapokban szinte mindenben, egymaga döntött, megkerülve, illetve kihagyva a szokásos hivatali eljárást. Ferenc Msgr. Ricca-t „háziuraként” és „vendéglátójaként” ismerte és kedvelte meg, és számára ennyi elég volt e fontos poszt adományozására.
Ricca június 15-i kifejezetten Ferenc személyes bizalmasaként kapta meg kinevezését a vatikáni bankház prelátusi tisztségére, minden teljhatalommal, beleértve a minden ülésen való részvételt, a bíborosok kontrolláló bizottságának ülésein is.
Az uruguayi események széles körben ismertek: püspökök, papok, szerzetesek és a laikusok körében is tudnak róluk, nem említve a civil hatóságokat, a rendőrséget és a tűzoltóságot. „De a Vatikán is tudott a dologról. Bolonek nuncius Rómába küldött jelentéseiben abszolút nyíltsággal számolt be Ricca viselt dolgairól”, írja Magister.
2005-ben Rómába visszarendelve Riccát az államtitkárság első csoportjába helyezték, ahonnan 2008-ban a második szekcióba, a „külügyminisztériumba” került. 2012-ben visszahelyezték az első szekcióba egy első osztályú nunciatúra-tanácsos rangjában. Amikor Ferenc kihallgatáson fogadta Bolonek nunciust, az azonnal közölte vele Riccával kapcsolatos fenntartásait, és informálta őt Ricca előéletéről. [És mit tett Ferenc? Nos, mit? Semmit. És vajon miért? Lehet találgatni. Egy biztos, mégha Ferenc nem is azonos beállítottságú Riccával, egy ilyen embert támogatni, egy ilyen ember által vezetett házban lakni, egy pápának semmilyen körülmény között nem megengedett, nem elfogadható, még akkor sem, ha az illető már bizonyítottan nem gyakorolja aktívan szexuális irányultságát. Ezt Ferencnek is tudnia kell, akármilyen „furcsa” ember is. Akkor tehát a második lehetőségen – az azonos irányultságon – kívül mi maradhat még? A harmadik: a Szent Egyed, és a Szent Egyedet is mozgató világméretű erők kifejezett parancsa.] Miután az olasz újságban megjelent Sandro Magister leleplező beszámolója, az uruguayi püspöki konferencia főtitkára, Msgr. Heriberto Bodeant megerősítette az abban foglaltakat. Msgr. Bodeant a Montevideo Portalnak adott interjújában azt mondta, hogy Ricca „vagy megváltoztatta viselkedését, vagy, sajnos, csak sokkal óvatosabb lett, hogy ne okozzon újra botrányt”. A Montevideoban székelő apostoli nuncius, Msgr. Anselmo Guido Pecorari az El Observador uruguayi napilapnak csupán ennyit mondott: „Az egész dolog a Szentatya kezében van, és ő a bölcsességében tudja, hogy mit kell tennie.” [Ferenc nagy bölcsességében már elérte, hogy a média szétkürtölte a hírt a világon, így már a nem-katolikusok is tudomást szereztek az ügyről – a botrány teljes.] A helyzet annyira kínos, hogy néhány vatikáni újságíró (Vatican Insider, Kipa, KNA) megpróbálja a beszámolót intrikának beállítani. A botrány annál nagyobb, mert Riccának teljhatalma van a Vatikán bankjában, miközben a legkönnyebben zsarolható csoportba tartozik. Lásd a folytatást
|
vissza