Lelkiismeretünk megvizsgálása és javulásunk megfogadása
1. Mindenekelőtt a szívnek legnagyobb alázatosságával, legmélyebb tisztelettel, teljes hittel és Isten dicsőségét kereső jámbor szándékkal kell az áldozópapnak [és minden hívőnek] e Szentség bemutatásához, kiosztásához és vételéhez fognia.
2. Sóhajtozzál és bánkódjál, hogy még mindig oly világias és testi ember vagy; hogy szenvedélyeid oly féktelenek s oly tele vagy rosszindulatokkal s kívánságokkal. 3. Ezen s egyéb hibáidat bánattal és gyarlóságaid fölött érzett nagy fájdalommal meggyónván, megsiratván, erősen tedd föl magadban, hogy életedet megjavítod, s a jóban mindegyre haladni törekszel. Azután teljes önmegtagadással s egész akarattal ajánld föl magad szíved oltárán nevem dicsőségére örök áldozatul, bizalommal reám hagyván testedet s lelkedet, hogy így méltón járulhass a szent áldozatnak bemutatásához, s üdvösségesen vehessed magadhoz az én testemnek szentségét.
4. Mert nincs méltóbb áldozat és nagyobb elégtétel a bűnök eltörlésére, mint hogyha Krisztus testének bemutatásával a szentmisében s az áldozásban magadat egészen és tisztán Istennek fölajánlod.
Krisztus keresztáldozata s magunk feláldozása
1. Amiként én a kereszten, kitárt karokkal, mezítelen testtel bűneidért a mennyei Atyának magamat önkéntesén föláldoztam, úgy hogy mi sem maradt bennem, ami nem vált volna Isten megengesztelésére áldozattá – éppúgy áldozd föl te is magad nekem önkéntesen, a lehető legnagyobb áhítattal a mindennapi szentmisében, minden képességeiddel s érzelmeiddel együtt tiszta és szent áldozatul.
Áldozd föl tehát magad nekem s add oda magad egészen Istenért, s ezen áldozatod kedves lészen. Íme én éretted egészen föláldoztam magam a mennyei Atyának; azonfelül egész testemet és véremet adtam neked eledelül, hogy egészen a tied legyek, te pedig egészen az enyém.
A szent áldozást nem szabad könnyelműen elhanyagolni 1. Gyakran kell járulnod a malaszt és isteni irgalom forrásához, a jóság s a teljes tisztaság kútfejéhez, hogy szenvedélyeidből s bűneidből kigyógyulj, s az ördögnek minden kísértése és csalárdsága ellen erősebb és éberebb légy. Gonosz ellenségünk tudja, hogy a szent áldozás üdvösséges s a léleknek legnagyobb orvossága; épp azért minden módon s minden alkalommal arra törekszik, hogy a hívőket s jámborokat, amennyire csak bírja, attól elvonja és visszatartsa.
2. Éppen azért, midőn valaki a szentáldozáshoz készül, akkor a sátánnak nagyobb incselkedéseit és zaklatásait szenvedi. A gonoszlélek ugyanis, amiként ez Jób könyvében (1, 6,) olvasható, Isten fiai közé keveredik, hogy megszokott gonoszságával megzavarja vagy igen félénkekké és nyugtalanokká tegye őket, hogy ily módon jószándékukat gyengítse, hitüket támadásai által megingassa; hogy aztán esetleg vagy egészen elhagyják a szent áldozást, vagy ahhoz csak lanyha lélekkel járuljanak.
3. Néha az is megzavar bennünket, ha túlhajtott buzgalommal törekszünk áhítatunkat növelni, vagy aggodalmaskodnunk a szent gyónás végezésében. Kövesd ilyenkor a bölcsek tanácsát, vesd el magadtól a töprengést és az aggódást, mert útját állja az isteni malasztnak és zavarja a lélek áhítatát.
4, Miért is halogatnád soká a gyónást s a szent áldozást? Tisztulj meg mennél előbb, vesd ki magadból a mérget, siess gyógyírt venni magadhoz és jobb dolgod lesz, mint hogyha ezt soká halasztanád.
5. Ah, mily kevés szeretetük és gyarló áhítatuk van azoknak, kik a szent áldozást ily könnyen mellőzik. Mily boldog az, s mily kedves Isten előtt, aki úgy él s lelkiismeretét oly tisztán tartja, hogy mindennap készséggel s örömmel járulna a szent áldozáshoz; ha ezt tennie szabad volna, s ezt föltünés nélkül tehetné? 6. Mindazonáltal bizonyos napokon s határozott időben Megváltójának testét buzgó tisztelettel szentségileg is magához kell vennie; s ebben a vételben inkább Istennek dicsőségét és tiszteletét, mint a maga vigasztalását kell keresnie. Mert lelkileg annyiszor áldozik s Krisztus testében annyiszor részesül láthatatlanul, ahányszor a megtestesülés titkáról s Krisztus szenvedéséről áhítattal elmélkedik, s iránta szeretetre gyullad.
7. Aki csak akkor készül, ha erre valamely ünnep vagy szokás hajtja, gyakran készületlenül fog áldozni. Boldog az, ki magát Istennek áldozza föl, ahányszor misézik vagy áldozik.
Az áldozónak nagy szorgalommal kell Krisztus vételére készülnie
1. Én vagyok a tisztaság kedvelője s minden szentségnek adományozója. Én tiszta szívet keresek; abban van az én pihenőhelyem. Készíts számomra nagy terített ebédlőt s nálad költöm el tanítványaimmal a húsvéti bárányt. Ha azt akarod, hogy hozzád jöjjek s nálad maradjak, vesd ki magadból a régi kovászt s ékesítsd föl szívednek hajlékát. Zárd ki onnan a világot s a bűnöknek zsivaját; s mint az elhagyatott veréb a tetőn, te is vonulj félre és kesergő lélekkel gondolj vétkeidre.
2. Azonban tudnod kell, hogy saját igyekezeted által nem vagy képes előkészülni, bár egy egész évet szánnál is erre, és semmi egyébre sem gondolnál. Hanem egyedül az én jóságomból és kegyelmemből jutsz asztalomhoz, miként a gazdag lakomájához a koldus, aki a vett jótéteményt nem tudja egyébbel viszonozni, mint hogy megalázkodva hálálkodik.
3. Ha az áhítat kegyelmét adom neked, adj hálát Istenednek; nem mert méltó voltál arra, hanem mivel könyörültem rajtad. Ha nincs szívedben áhítat, hanem azt száraznak érzed, buzgón imádkozzál, sóhajtozzál és zörgess; s abba ne hagyd, míg az üdvösséges malasztnak egy morzsája vagy cseppje nem hull szívedbe. Te szorulsz énreám, nem én tereád. S nem te jössz, hogy engem megszentelj; hanem én megyek, hogy téged megszenteljelek s megjavítsalak.
4. De ne csak a szent áldozás előtt gerjedj áhítatra, hanem a szentség vétele után is gondosan őrizd meg ezt a lelkiállapotot. A vigyázat nem kevésbé szükséges a vétel után, mint az ájtatos előkészület a vétel előtt. Mert a gondos vigyázat ismét a legjobb előkészület arra, hogy nagyobb kegyelmet kapjunk. Abból ugyanis nagy előkészületlenség származik, ha valaki azonnal külső dolgok felé fordul.
Az ájtatosság kegyelmét alázatosság és önmegtagadás szerzi meg
1. Az ájtatosság kegyelmét buzgón kell keresned, vágyódással kérned, türelemmel és bizalommal várnod, hálával fogadnod, alázattal megőrizned, vele szorgalmasan együtt munkálkodnod és Istenre bíznod annak idejét és módját, míg felsőbb látogatásával hozzád jönni méltóztatik.
2. Ha mindig gyorsan, egyszeri kívánásunkra megkapnók a malasztot, ez nekünk. gyarló embereknek, nem szolgálna javunkra. Amiért is jó reménységgel s alázatos türelemmel kell várnunk az áhítat malasztját. S ha azt nem kapod meg, vagy titkon elvétetik tőled, magadnak és bűneidnek tulajdonítsd. 3. Aki tehát jámbor szándékát őszinte szívvel Istenhez emeli s embertársai iránt sem rendetlen előszeretetet, sem ellenszenvet nem hord szívében: az igen alkalmas arra, hogy malasztot nyerjen s az áhítat adományában részesüljön. Mert áldását oda adja az Úr, ahol üres edényeket talál. S mennél teljesebben mond le valaki a földi dolgokról s mennél inkább meghal valaki önmagának, semmibe sem véve önmagát: annál gyorsabban érkezik a kegyelem, annál bőségesebben száll a lélekbe s a fölszabadított szívet annál magasabbra emeli föl.
4. Akkor a jámbor lélek örömben úszva csodálkozik majd, és szíve áradozik, mert vele van az Úr keze, akire mindörökre egészen reá bízta magát. Íme, így áldja meg az Isten azt, ki őt egész szívvel keresi s akinek lelke nem csügg haszontalan dolgokon.
Az Oltáriszentséget nem szabad kíváncsian fürkésznünk, hanem mint Krisztus alázatos követői, érzékeinket alá kell rendelnünk hitünknek 1. E titokteljes szentség kíváncsi és fölösleges feszegetésétől óvakodnod kell, ha nem akarsz a kételyek tengerébe merülni. «Ki a fölségnek vizsgálója, elnyomatik a dicsőségtől.» (Péld 25,2) Többre képes az Úr, mint amennyit az ember ésszel fölér. Az igazságnak jólelkű és alázatos kutatása, mely okulást keres s mely a szentatyák helyes tanításainak ösvényén akar járni, nem tilos. 2. Azonban mégis sokkal boldogabb az egyszerű lélek, amely elhagyván a mély kérdéseknek tövises útját, Isten parancsainak egyenes és biztos útján hajad. Sokan kárát vallották már ájtatosságuknak, midőn mély dolgok feszegetéséhez fogtak. Hit kívántatik tőled és szeplőtelen élet, nem pedig mély értelem s az isteni titoknak beható megismerése. Ha azokat sem érted meg s fogod föl, mik alattad vannak, miként foghatnád föl azokat, mik fölötted vannak? Hódolj meg Isten előtt, értelmedet a hitnek vesd alá s megkapod a tudás világosságát, amennyire az neked hasznos és szükséges.
3. Némelyek nagy kísértéseket szenvednek a hit és az Oltáriszentség körül; de ezt nem nekik, hanem inkább a gonosz ellenségnek kell felróni. Ne hederíts gondolataidra, ne vitatkozzál velük s az ördög által keltett kételkedésekre ügyet se vess, hanem higgy Isten igéinek, higgy az ő szentjeinek s prófétáinak, s elmenekül tőled a gonosz ellenség.
4. Ragaszkodjál tehát az egyszerű és kétséget kizáró hithez és mélységes tisztelettel járulj az Oltáriszentséghez. S ha valamit nem értesz, hadd azt nyugodtan a mindenható Istenre. Nem csal meg az Isten; de aki magának hisz nagyon, az megcsalatkozik. 5. Az elmének s a természeti kutatásnak a hit után kell járnia, nem pedig azt megelőznie s megrontania. Mert a hit és szeretet ebben a szent és felséges Szentségben első helyet foglalnak el, és csodálatos módon működnek. Az örök, mérhetetlen és végtelen hatalmú Isten meg nem fogható dolgokat művel az égen és a földön, és csodálatos műveit nem kutathatjuk át. Hisz ha Isten műveit az emberi elme könnyen fölfoghatná, sem csodálatosaknak, sem megfoghatatlanoknak nem mondhatnók őket.
|
vissza