Az Einsicht újság szerkesztőjének, Dr. Eberhard Heller-nek előszava A következő tanulmány mintegy folytatása Lén de Poncins „A zsidó probléma tekintettel a II. Vatikáni Zsinatra” ("Das jüdische Problem im Hinblick auf Vaticanum II") című írásának, ami az Einsicht 1986. novemberi = e1604 számában jelent meg, és a zsidó teológusoknak Krisztus istenfiúsága ellen felhozott érveit cáfolja, azokat, melyek egyikét-másikát az ú. n. reformátorok is átvettek.
Bizonyos, hogy a próféták ígérete szerint a Messiás egyszerre Dávid fia és Isten Fia. Sőt, a Messiásnak – Krisztusnak – mind a törvény, mind a természet szerint Dávidtól kell származnia. Hogy a törvény szerint Dávidtól származik, az 2 Kir 7,16-ban van megjövendölve: „Házad és királyságod örökre fennmarad színem előtt, trónod örökre szilárd marad.” (2 Sám 7,16; – a Káldi-féle Vulgata fordításban: 2 Kir 7,16) Itt az lett kimondva, hogy a Messiásnak meg kell kapnia Dávid trónját, de ez csak akkor lehetséges, ha ő a törvény szerint Dávid utóda. Ugyanakkor Dávid természetes ivadéka is kell legyen, hogy Izajás jövendölése is beteljesüljön: „Azon a napon az Izáj (Dávid apja) gyökeréből támadt sarj zászlóként áll majd a népek előtt. Keresni fogják a pogány nemzetek, és dicsőséges lesz a nyugvóhelye.” (Iz 11,10) Másfelől maga Isten szava ezt jövendölte Krisztusról: „Fiam vagy te, a mai napon nemzettelek én téged” (Zsolt 2,7) … „Az Isten hatalmas Fiának bizonyult” (Róm 1,4), vagyis a Messiást nem nemzhette ember. Ugyanezt jövendöli Izajás is: „Ezért az Úr maga ad nektek jelet: Íme a szűz fogan, fiút szül, és Immánuelnek (Isten velünk) nevezi el.” (Iz 7,14) – Ez azt jelenti, hogy a Messiás személyében Isten velünk (köztünk) lesz. Ő maga fog köztünk lakozni (lásd Jn 1,14). Ez a név, Immánuel jelzi a Logosz inkarnációját. Így értelmezik ezt a szent atyák is, mint például Szent Jeromos és Aranyszájú Szent János. És ez az interpretáció mintegy magának Isten szavának visszhangja is: „A benne fogant élet a Szentlélektől van” (Mt 1,20 és 23) – „Fiad nagy lesz és a Magasságbeli Fiának fogják hívni. … Ezért a születendő Szentet is az Isten Fiának fogják hívni” (Lk 1,32 és 35).
Itt nyilvánvaló nehézség mutatkozik: Hogyan tud a Messiás, akit a próféták Isten Fiának hirdetnek (Zsolt 2,7), egy szűztől születve (Iz 7,14), Dávid törvényes leszármazottja lenni? Hogy test szerint Dávidtól származik, azt könnyű megérteni. Ehhez elég az a bizonyíték, hogy anyja Dávid véréből és nemzetségéből származik. Mindazonáltal ez a természetes leszármazás Dávid házából nem elégséges ahhoz, hogy a Messiást Dávid jogarának jogszerinti örökösének lehessen nyilvánítani. Ez csak abban az esetben lehetséges, ha a törvény szerinti leszármazás is adott. Vagyis, ha a természetes és a törvény szerinti leszármazás egybeesik. Csak ebben az esetben foglalhatja el törvény szerint Dávid sarja apjának, Dávidnak trónját. Ezért kell Szűz Mária jegyesének is Dávid házából és nemzetségéből származnia. És valóban, Lukács evangélista arról számol be, hogy „József Dávid házából és nemzetségéből származott” (Lk 2,4). Tehát az örökbefogadó apa, vagyis a törvényszerinti apa, Szent József, szintén Dávid királyi nemzetségéből származott.
Mindez az érvelés nem új, csak alattomos megismétlése egy Porphyrius, egy Julianus Apostata, a manicheisták, a modern zsidók és az ateisták Szentírás elleni gáncsainak és rágalmazásainak. Csak ma nem nyíltan tagadják ezt az igazságot, hanem burkoltan, amikor például így fogalmaznak: „Igen, persze, Jézus a Krisztus (a Messiás), de valójában nem Dávid fia” – ahogy a modern exegéták érvelnek. Annak, aki az Ószövetséget alig vagy csak hiányosan ismeri, eközben nem tűnik fel, hogy ha a második állítás helyes, akkor az elsőnek szükségszerűen hamisnak kell lennie.
A protestánsokhoz hasonlóan a neo-modernisták is elvetik az apostoli hagyományt, miközben azt állítják, hogy egyedül a Bibliára támaszkodnak. Kövessük őket most ezen az úton és lássuk, vajon igaz-e az, amit állítanak: például Szent Lukács evangélista kizárja-e Mária dávidi származását? Hogy néz ez ki a valóságban? Az angyal ezt mondta Máriának: „Gyermeket fogansz, fiút szülsz, és Jézusnak fogod elnevezni. Fiad nagy lesz és a Magasságbeli Fiának fogják hívni. Az Úr Isten neki adja atyjának, Dávidnak trónját” (Lk 1,30-32). És most megkérdezem: Hogyan lehetne Dávid az atyja, ha „Mária nem ismer férfit” (Lk 1,34). Teljesen nyilvánvaló, hogy itt Gábor arkangyal tudtul adja, hogy Mária, Jézus anyja, Dávidtól származik, hiszen még József nem vezette házába, azonkívül Mária szüzességet fogadott. A zsidó törvény szerint egy házasság akkor vált érvényessé, amikor a menyasszony ünnepélyes szertartással a férje házába vezettetett.
Végezetül még Krisztus istenségéről kell beszélnünk. A próféták a Messiást mint Isten Fiát jövendölték meg (lásd Iz 7,14 és Zsolt 2,7). Ehhez a témához a modernistáknak két elméletük van, hiszen nem riadnak vissza semmilyen eszköztől, csakhogy az emberekkel elhitessék, hogy Jézus messiási létéről semmilyen megdönthetetlen bizonyíték nem létezik – valószínűleg, hogy ezzel a zsidó főtanácsot lehetőleg kimentsék és a judaizmusnak kedvezzenek. Ennek érdekében két teóriát állítottak fel: Az egyik azt mondja, hogy Jézus soha nem mondta, hogy ő Isten Fia. De hát erről az evangéliumokban bizonyítékok találhatók! Bizonyos eretnekek odáig mennek, hogy azt állítják, hogy a Szentírás egyetlen helyén sincs bizonyítva Krisztus istensége.
Az első elméletet (jobban mondva: eretnekséget) a következő tényállás cáfolja: maga Jézus nyilvánosan fedte fel istenségét – és hogy a zsidók ezt világosan megértsék, azt a nevet használta, amit Isten maga adott magának, amikor az égő csipkebokorban Mózeshez szólt: „Én vagyok, aki vagyok” (Kiv 3,14). Valóban, Krisztus ezt mondta magáról: „Mielőtt Ábrahám lett, én vagyok” (Jn 8,58) Vagyis: „Öröktől fogva vagyok”, azaz „Én vagyok az Örök, a változatlan, a lét maga”. Amikor a zsidók Istenről beszéltek, így nevezték: „Ő van”, héberül: „Jahwe”. De hiszen pont e cím használatáért akarták a zsidók Krisztust mint istenkáromlót megkövezni!!!!!
Végezetül foglalkozzunk azok véleményével, akik azt állítják, hogy Krisztus preexisztenciája és istensége idegen az Ószövetségtől. Ha ez igaz lenne, akkor a zsidóknak lett volna mentségük, hogy a megjövendölt Messiást nem ismerték fel és arra is, hogy mit istenkáromlót meg akarták kövezni – akkor jogos magyarázatuk lenne arra, hogy mint istenkáromlót halálra ítélték. A papok és a nép főemberei azonban nem lehettek tudatlanságban a Messiás istenfiúsága felől: „Fiam vagy te, a mai napon nemzettelek én téged” (Zsolt 2,7). A 44. zsoltár 7-9. verseiben ez áll: „A trónod, Isten, mindörökké áll. Uralmad jogara az igazság jogara. Szereted az igazságosságot, gyűlölöd a jogtalanságot, ezért kent föl Isten, a te Istened az öröm olajával, mint senki mást társaid közül.” Amit Szent Pál apostol a zsidókhoz írt levelében imigyen idéz: „A Fiához ellenben e szavakkal fordul: Isten trónod áll örökre, királyi pálcád igazság vesszője. Az igazságot szereted, a gonoszságot gyűlölöd, azért kent föl Isten, a te Istened, a vigasság olajával minden társad felett.” (Zsid 1,8-10) – „A Te Istened kent fel, ó Isten” azt jelenti, hogy a Felkent Isten Istentől. Ez bizonyára nagy titok, ami a világosság Jézus Krisztusban minden nép számára lenni akart. Tehát az Úr felkentje, a Messiás, Isten! „A te Istened kent föl minden társad felett” … így érthető, hogy az, akit felken, egyszerre Isten és ember: a Messiás. Amennyiben Isten, egyedülálló (MTörv 6,4; Mk 12,29: „Halld Izrael! Az Úr, a mi Istenünk az egyetlen Úr!” – „Ez az első: Halld Izrael: Az Úr a mi Istenünk az egyetlen Úr!”) Amennyiben ember, vannak „hozzá hasonlók”. A 44. zsoltárban (a Vulgata szerinti számozásban) lényegében benne foglaltatik a Niceai hitvallás krisztológiája. Maga Krisztus hívta fel az írástudók figyelmét, hogy a Messiást illetően tévedésben vannak, mivel csak arra gondoltak, hogy Dávid a Messiás természetes ősapja. „Hogyan nevezheti hát Dávid a Lélek sugallatára Urának, amikor ezt mondja: Így szólt az Úr az én Uramhoz: Ülj a jobbomra, s ellenségeidet lábad alá teszem. Ha Dávid Urának nevezi, hogy lehet a fia? Erre nem akadt senki, aki tudott volna neki egy szót is felelni. Attól a naptól nem is merték kérdezgetni.” (Mt 22,41-46) – A vallási vezetők tehát nagyonis jól tudták, hogy a Messiás Isten Fia, azaz Isten, és nem csak Dávid fia. Dániel próféta látomásában az Ősöreg és az Emberfia szintén isteni lény – lásd Dán 7,9-28. Ma sokan, akik még „keresztényeknek” nevezik magukat, nem hisznek már Krisztus istenségében, azaz nem hiszik, hogy Ő egylényegű az Atyával. Az ilyen emberek már régen teljesen hitehagyottakká váltak.
|
vissza