A fatimai eseményeket egyáltalán nem olyan könnyű megérteni, mint ahogy azt a legtöbb hívő gondolja. Az események 100. évfordulójával kapcsolatos megemlékezések többsége sem a legfontosabb üzenettel foglalkozik, és rendszerint ezzel az álszent ájtatoskodással végződik: „De a végén Szeplőtelen Szívem fog diadalmaskodni.” Mintha ez ilyen egyszerű lenne! Hiszen valójában mi is történt, illetve nem történt a fatimai események óta eltelt 100 évben? A fatimai üzenetet nem olyan egyszerű megérteni, de erről nem a látomás tehet, hanem az emberek. A katolikusok számára Fatima egéből érkezett üzenet ugyanis össze volt kapcsolva a természetfelettiben való bizalomról teendő bizonyságtételükkel. Az a mód, ahogy az elmúlt 100 évben a katolikusok bizalmukról tanúbizonyságot adtak, jobban mondva, nem adtak, hűen tükrözi korunk és a zsinati szekta szellemi, lelki állapotát. Az első jel, amit az Ég a katolikusoktól követelt, az üzenet elismerése és a titkok nyilvánosságra hozása volt. A harmadik titkot a Fatimai Szűzanya kérésére legkésőbb 1960-ig meg kellett volna ismertetni a világgal. Mint tudjuk, ez sem 1960 előtt, sem 1960-ban nem történt meg, sőt még 2000-ben sem, amikor a harmadik titok helyett egy semmitmondó szöveget mutattak be helyette. Joseph Ratzinger olyan szöveget hozott 2000-ben nyilvánosságra, mely legfeljebb az igazi üzenet karikatúrájának nevezhető, és ami valójában az üzeneteket, és a velük való titkolódzást nevetségessé tette. A bemutatott szöveg gyermetegsége nem ad magyarázatot arra, miért kellett egy ilyen értelmetlenséget évtizedeken át hétpecsétes titokként őrizni? Ráadásul azon szavakból, melyekkel Ratzinger a nyilvánosságra hozatalt kommentálta, az is kiderül, hogy a zsinati szekta akkori hittani-prefektusa a látomást Lucia jámbor képzeletének tartja. Mostanra minden józanul gondolkodó ember számára ki kellett derülnie: semmi értelme a harmadik titokról elméleteket gyártani, mert egészen egyszerűen nem ismerjük a szövegét. Időközben temérdek könyv látott napvilágot e témáról, melyek azonban csak a kíváncsiságot próbálják kielégíteni, miközben a lényegről elterelik a figyelmet. Csak egy biztos: a pápák [?] mulasztása miatt máig nem tudjuk, mit akart az Ég a harmadik titokban mostani, az emberek örök üdvössége szempontjából súlyos veszélyekkel terhes, apokaliptikus korunkról nekünk mondani.
A második kérés, amit az Ég Fatimában az egyházi hierarchiától, élén a pápától követelt, Oroszországnak – mégpedig kifejezetten név szerint – Mária Szeplőtelen Szívének való felajánlása volt.
Ferdinand Baumann S. J. „Fatima és a világ megmenekülése” című könyvében Lucia két 1917 utáni látomásáról is beszámol. Az egyik, amelyben Szűz Mária Oroszország felajánlását kérte, 1929. június 13-án történt a Tuy-i kolostor kápolnájában. Isten Anyjának ezen kérését Lucia azonnal közölte gyóntatójával, Francisco Rodriguez atyával, aki Leiria megyéspüspökével való egyeztetés után azt azonnal továbbította Rómába. XI. Pius azonban nem tett eleget a kérésnek, holott erre számos kedvező alkalom kínálkozott az elkövetkezendő két évben, köztük elsősorban a 431-es Efezusi Zsinat 1500. évfordulója. Micsoda keserű felismerés: Az emberek, a klérus, a pápa és a püspökök nem hitték el Istennek, hogy megtartja szavát, és mindent jóra fordít! Jobban bíztak a politikában, a diplomáciában, minden emberi okoskodásban, mint a mindenható Istenben, a Teremtőben! Ekkora bűnre, szentségtörésre a büntetés nem maradhatott el, hiszen az Istenbe vetett bizalommal való ilyen eklatáns visszaélés nem maradhat következmények nélkül! Isten ezért engedte meg, hogy a pápaság egy időre megszűnjön, ezért van ez a pápanélküli időszak.
2. Az ú. n. „katolikus tradicionális” mozgalom teljes eredménytelenségének oka, mind a múltban, mind napjainkban, pontosan ugyanez: Tagjaik soha nem Istenben bíznak, hanem mindig csak saját emberi okoskodásukban, ügyeskedésükben. Ez pedig azt eredményezi, hogy soha nem tudnak százszázalékig megfelelni Isten elvárásainak, hiszen az emberi okoskodással elérhető emberi céljaik ezt megakadályozzák. Így viszont Istentől nem kapják meg a természetfeletti segítséget, és mivel az emberiben való bizakodás soha nem lehet eredményes, nem terem Istennek tetsző, jó gyümölcsöt, előbb vagy utóbb „elvérzenek”. Erre kiváló példa az Immaculata ferencesek, újabban pedig a nursiai bencések, a Marienwald-i trappisták és a brazil heroldok esete: a zsinati szekta azonnal lecsap ott, ahol valódi katolikus lelkületet szimatol. 3. Nem hiszem, hogy van a földön olyan intézmény, ahol ekkora csalást el lehet követni, mint a zsinati szektában: lásd a honlap következő cikkét: Két Lucia-nővér. A bizalommal és hatalommal való ilyen nagy fokú visszaélést csakis a katolikusokkal szemben lehet elkövetni, akiknél természetes, akiknek vallási gyakorlatához elválaszthatatlanul hozzátartozik, hogy bíznak az egyházi tekintélyben. A 2013-ban feltett cikkhez tartozik még az itt látható fotó, ami 1967-ben, az ál-Lucia első nyilvános fellépésekor készült a Fatimába látogató Montinival.
|
vissza