A summorum-pontificum blog különös érdekességre hívta fel a figyelmet Szent József oltalma ünnepének másnapján.
Szent Józsefnek a hívő lelkekre gyakorolt alázatosságra buzdító hatását a karmelita-rend már 1680-ban egy külön liturgikus ünnep keretében dicsőítette, melynek neve Szent József oltalma volt. 1677-ben I. Lipót császár, a pápával egyetértve, államaiba szintén bevezette, a török veszedelemtől való megszabadulás hálaadó ünnepeként. 1847-ben az egész Egyházban bevezették, Húsvét után a 3. vasárnapra.
A római kalendáriumban végrehajtott változtatások magukkal hozzák a liturgikus rend felborítását, sőt olykor a szétzúzását is. Mint oly sok más esetben is, kevesen tudtuk eddig, hogy Szent József oltalmának ünnepét nem a Montini-féle reformokkal törölték a katolikus kalendáriumból, hanem XII. Pius rendeletére. Ő volt ugyanis az, aki 1955-ben eltörölte ezt az ünnepet, és helyette bevezette „munkás Szent József” ünnepét május 1-re, a nemzetközi munkásmozgalom nagy ünnepére!!! Ez a változtatás az alázatos ácsmester politikai megerőszakolását jelentette, másfelől az Egyháznak a kor előtti megalázkodását szimbolizálta. Nem csoda, hogy ez a durva változtatás inkább a fizikai munkának, mint a Megváltó nevelőapjának a dicsőítését szolgálja. XII. Pius egyéb reformjai: Az ősbumm-elmélet kidolgoztatása a Vatikánban, majd ennek személyes kihirdetése, a modernisták – Bea, Montini, Bugnini, Roncalli stb, – helyzetbe hozása, magas pozíciókba emelése, a szentmise liturgikus megreformálásának kezdetei, a papszentelés addig érvényesnek tartott anyagának/formájának megváltoztatása, és amiről mostanáig nem tudtam, Szent József oltalma ünnepének az eltörlése…. És nem utolsósorban Fatimai Szűz Mária kérésének – hogy ajánlja fel Oroszországot Szeplőtelen Szívének – nem-teljesítése… Vajon mire fog még fény derülni vele kapcsolatban?
|
vissza