1. Tanulmányozva Magyarország 19. századi, valamint a 20. század első felét bemutató történelmét, például Bánffy Miklós, Somogyváry Gyula, Fekete István könyveiből, önkéntelenül is az 1789-es francia forradalmat megelőző, majd követő időszak jut az ember eszébe: Az a kor, melyről azt írták az elemzők, hogy a francia arisztokrácia és felsőbb papság nagy része, valamint pár évvel később csaknem egész Európa szerzetesközösségei megérdemelték, ami velük történt. Annyira elkorhadtak, elpuhultak, megromlottak mind erkölcsileg, mind szellemileg, hogy maguk ítélték magukat halálra.
A probléma csak az, hogy azok a népek, melyek feldarabolták, illetve megszerezték az ország javainak kétharmadát, egy cseppel sem voltak jobbak, erkölcsösebbek, Istennek tetszőbbek, mint a Csonka-ország magyarjai. Ráadásul mindazok, akik a magyarok romlásából nyereséget húztak, semmi igazán jót nem tudtak az elrablott vagyonnal kezdeni. Hol van itt akkor az igazság? Miért csak Magyarországnak kellett vesztenie, bűnhődnie?
2. Ebbe a képbe gyönyörűen beleillik az a furcsa esemény, ami tegnap, április 21-én történt a Vatikánban. Miként erről a sajtó hírt adott (forrás: www.kath.net – 2022. április 21.), Bergoglio „egy Szent Márton-medaliont ajándékozott Orbán Viktornak, melyen a szent a koldusnak adja köntöse felét. Ezen kívül átadta neki a pontifikátusa alatt kiadott dokumentumait. – A magyar miniszterelnök két Bartók Béláról szóló könyvet, több opera-cd-t, és egy 1750-ban nyomtatott zsolozsmáskönyvet a Nagyhét imádságaival adott át” Bergoglionak. Vakmerőség és túlzás lenne azt hinni, hogy Orbán Viktor bármit is tud az elmúlt évtizedek viharairól, melyek a katolikus Egyházat szaggatják, és ezt a könyvet, pont ezt a könyvet szándékosan adta volna oda Bergoglionak. De hát neki nem is kell erről tudnia, amit tett, az csakis fentről irányított lehetett. A magyar miniszterelnök pont azokat az imádságokat, azt az imarendet adta oda ennek az aposztatának, aminek eltörlésével a katolikus liturgia, és vele az egész katolikus tan, fegyelem szétverése, megmásítása a kezdetét vette!
A honlapon több cikk foglalkozik a "liturgia reformjával". Hogy érthető legyen, mitől tartom Orbán ajándékát annyira különlegesnek, e cikkekből idézem a megfelelő részeket: b) A XXIII. János reformja című cikkből pár részlet: »XXIII. János reformjának valójában egészen más célja volt. Ez a reform már XII. Pius alatt elkezdődött. 1955-ben XII. Pius nem csak a „nagyhét újjárendezését”, hanem a rubrikák „egyszerűsítését” is utasításba adta. … Valóban XII. Pius volt az, aki ezt a reformot elkezdte, mely végül a Novus Ordo-val végződött. … „1948-ban megalakítottak egy bizottságot a liturgia reformjára. .. E bizottság titkárává egy fiatal lazarista papot neveztek ki, Annibali Bugnini-t, a »Ephemerides Liturgicae« kiadóját. Fennállásának 12 évében (1948. június 28-tól 1960. július 8-ig) – említi meg Bugnini – a bizottság 82 ülést tartott és abszolút titoktartás mellett dolgozott. »A bizottság a pápa teljes bizalmát élvezte, akit Msgr. Montini folyamatosan tájékoztatott, és még gyakrabban, hetente P. Bea, XII. Pius gyóntatója.« Gyakorlatilag minden liturgikus könyvet megújítottak, különösen a Divinum Officium-ot és a szent hetet. … 1928-ban volt az „Amici di Israele” – akik közé egy csomó püspök és bíboros tartozott – előnyomulása, melynek során azt akarták elérni, hogy a zsidókért mondott nagypénteki könyörgésekből húzzák ki vagy változtassák meg a „perfidis” (hűtelen) szót. A Rítus Kongregáció Ildefons Schuster bíboros vezetése alatt jóváhagyta ezt a kezdeményezést. Az ügy ezután a Szent Officiumhoz került, melynek vezetője Merry del Val bíboros volt, aki élesen visszautasította az ajánlatot.« Bergoglio tehát olyan ajándékot kapott a magyar néptől, ami a Szent Hét igazi, eredeti és nyilván latinul írt katolikus imáit tartalmazza! Mi ez, ha nem Isten ujja!
|
vissza