Malachi Martin „A sötétség birodalma” címen megjelentetett, 1992-ben Bernard Janzen kanadai újságíró és könyvkiadó által készített interjújából (forrás: Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár) Fordította: Tóth Károly Antal
Malachi Martin atya szavai magyarázatot adnak arra, hogy mi történt a civilizációnkkal és az Egyházzal. Lehet, hogy ez a magyarázat egyáltalán nem javít a helyzetünkön, de egy jó pap egyszer azt mondta nekem, hogy ennek a magyarázatnak a birtokában könnyebb elviselni napjaink katolicizmusának a válságát. Segít abban, hogy megérthessük, miért vagyunk kitéve ennek a fájdalmas megpróbáltatásnak. Malachi Martin „A sötétség birodalma” című megérteti velünk, hogy a gonosz lélek három irányú támadással halad előre. Először is az egyén szintjén dolgozik, ez a sátán általi megszállottság terjedéséhez vezetett. Másodjára a sátán (az ördög) geopolitikai szinten működik. A harmadik törekvése: megpróbálja megkaparintani a mindennél nagyobb zsákmányt, a Katolikus Egyházat. Úgy tűnik, Róma valamennyi próbálkozása, hogy valóban ellenálljon az Egyház tantételei és erkölcse megrontására irányuló törekvéseknek, megbénult. Martin atyának „A sötétség birodalma” című műve magyarázatot ad erre a bénultságra.
Ördögűzés és megszállottság Lucifer valószínűleg okosabb volt, mint Mihály, de nem annyira hűséges. És saját történelmünkben is látjuk, hogy a hűség gyakran győz az okosság fölött.
Sátánnak korlátozott az intelligenciája. Mégis ő a létező legokosabb hazug, mert féligazságokkal kereskedik. Egy mindent felperzselő földi politikát követ, annyit pusztítva el, amennyit csak tud, mielőtt végül a mélybe taszítják, Még van egy dolog, amit Luciferrel kapcsolatban megemlíthetünk, éspedig az, hogy magunktól nem rendelkezünk semmiféle védelemmel vele szemben. Senki nem egyenlő ellenfele a földön. Senki! Aki tagadja az ördög létét, és így a bűn, a pokol vagy az örök büntetés létét, az automatikusan tagadja a Krisztus általi megváltás szükségességét, eszméjét is. Ezzel automatikusan tagadja Isten jóságát és a Kereszt célját. A Megtestesülés egész tervét elveti. Valójában senki nem tagadhatja Lucifer létét anélkül, hogy ne tagadná Krisztus isteni természetét és Megváltó voltát is. Mi lett volna akkor Krisztus jövetelének a célja? Mi lehet a cél? Hogy széppé tegye a földet? Hogy több ennivalót adjon? Vagy boldogabb életet? Nem, nem. Ő azért jött, hogy megváltson minket a bűntől.
Ma vannak bíborosaink, püspökeink, papjaink és apácáink, akik nem hisznek. …. Aki tudja, hogy elvesztette a hitét, igyekezne visszaszerezni azt. De ezek nem tudják, hogy elveszítették. És ezek azt gondolják, hogy mi ostobák vagyunk, mert megtartottuk ezeket az úgynevezett babonákat és mítoszokat. A hitetlenségnek ez az átka. Ha Isten egyszer visszavonta a hit ajándékát valakitől, akkor az nem tud hinni többé. Képtelen a hitre. Csak Isten lenne őt képes megragadni a nyakánál fogva, és kiemelni ebból az ingoványból, de Ő nem mindig teszi ezt meg.
Ehhez kerülő úton kell munkálkodnia. Csak annyit tehet, hogy az ember lelkét közönséges eszközökkel érje el. Mik a közönséges eszközök? Testünk és öt érzékszervünk van. Tehát mindig vigyáznunk kell, mit hallgatunk, mert a hang a befolyásolás félelmetes eszköze. Az érzékek útján hatol belénk a sátán. Isten jelenléte a világban különböző utakon jelentkezik. A fő jelenléte az, hogy Ő tartja létezésben a világot. Ez Isten egyik megjelenése. Egy másik megjelenése, amely ebben az életben az emberek között van, az Ő szentségi megjelenése, az Ő Teste és Vére, Lelke és Istensége a tabernákulumban. Isten harmadik megjelenése a szentelményekben nyilvánul meg. A világ vagy Istennel vagy az ördöggel van tele. Nincs közbenső állapot.
Az ördög és az új világrend
Tény, hogy a nagyon fontos emberek egy része megszállott. A démonok vallomásaiból, és azokból a helyzetekből, amelyekbe mi, exorcisták belekeveredünk, valamint abból, amit az Egyház mond nekünk, teljesen világos, hogy Lucifer ma embercsoportokra összpontosít. A szervezetekre koncentrál. Körülbelül az elmúlt 150 év alatt egy sátáni szervezet épült fel, melyet nagyon bizalmasan kezeltek, tagsági listákkal, központokkal, vezetőkkel és egy nagy bankszámlával. Ennek a szervezetnek nagy befolyása volt, és mint egy polip, átterjedt minden vezető intézményre, legyen az a fegyveres erők vagy az Egyesült Államok és Kanada szövetségi kormánya. Ez a szervezet aktív, és ma is készít terveket. Csak egy ilyen szervezet feltételezésével tudjuk megmagyarázni, mi is történik a világban. Kutatásainkból tudjuk, hogy létezik. Egyszerűen csak megfigyelve a világban végbemenő bizonyos jelenségeket, arra a következtetésre jutunk, hogy van egy ilyesféle erő. Kell legyen valamilyen erő, amely a teendőket összehangolja, mivel minden jelenség egy irányba mozog. És ez az irány iszonyatos. Amikor fiatal voltam, ilyesmi nem létezett. A világban stabilitás volt. Ma bizonyos erők úgy rendezik az ügyeket, hogy a világ állandó változásban legyen. Mindig! Arra kényszerítettek bennünket, hogy hozzászokjunk az állandó változáshoz. Ez nem csak a politikában igaz, hanem a mindennapi életünkben is. A munkaerőpiac ma igényli az utazást. Mindenkinek utaznia kell. Sajnos Istennek van egy szabálya: Egyénileg ítél meg minket, de a földön fajként kezel bennünket. Maga és én nem követtünk el bűnt az Édenkertben. De Ádám igen. Mégis az egész fajunk elbukott ezért.
A bűn, a vétek és az igazságtalanság sokasága fölött Isten nem hunyhat szemet. Meg fogja büntetni az emberi fajt. Nem tetszik nekem, de mindannyiunk részesedni fog a büntetésből, mert mindannyian itt vagyunk. Az egyedüli út ennek a büntetésnek az elkerülésére az, ha eltávozunk ebből az életből, mielőtt bekövetkezik.
A megosztódás segíti az új világrend kivitelezését. Az új világrend építészei megoldhatatlan helyzeteket kreálnak. Az új világrend következményei az állandó konfrontációk, háborúk, terrorcselekmények és így tovább. És állandó megújulási tervek, amelyek kudarcot vallanak. És visszamennek majd, és újra és újra és újra megújítják a tervet.
A Sátán füstje Amit hangsúlyoznunk kell az az, hogy első ízben van cáfolhatatlan bizonyíték arra, hogy a Sátánt az Egyházban annak papjai közül néhányan valóban trónra ültették. A II. Vatikáni zsinat előtt az erődítményt megostromolta néhány szánalmas áruló, akik kis hasadásokat okoztak a falban. Ma az Egyház a Sátánt trónra emelte a saját falain belül! [lásd erről az eseményről M. Martin írását a honlapon] A hangsúly most az ember földi élőhelyének jobbá tételére esik. Ez az első eset, hogy ez az eszme a klérust a hatalmába kerítette. Hiszen az Egyház egyetlen reális diadala és Krisztus által ígért egyetlen győzelme az, hogy amikor az ember meghal, nem a pokolba kerül, hanem vagy a tisztítótűzbe, vagy a mennybe, mert az Egyház közvetítette neki Krisztus kegyelmét.
Tehát többé ne kívül keressük az ellenséget. Az ellenség most közöttünk van. A dolgok úgy elfajultak, hogy ha Miasszonyunk nem lép közbe, senki nem menekül meg. Tehát igen súlyos ostrom alatt vagyunk. Se optimista, se pesszimista nem vagyok, hanem realista. Ha megnézi a helyzetet a szemináriumokban, ha megnézi a püspököket, ha megnézi az apácákat, és ha megnézi a teológusokat, láthatja, hogy nincs világosság az alagút végén. Jelenleg a Sátán működik az "egyházban". Igen nagy erőre tett szert az "egyházban" a hitetlenség révén. „A paradicsom itt van, és elég nagy mindenki számára, ha ti, keresztények abbahagyjátok mások kirekesztését, és velünk tartotok.” Ez a New Age [és a Bergoglio-szekta tanítása]. Az Új Kor nagyon demokratikusnak, nagyon könyörületesnek és nagyon humánusnak látszik. A probléma az, hogy Krisztus tanítása nem demokratikus. Nem humanista, hanem természetfölötti. Az örökkévalóságra készít fel. Ez azt jelenti, hogy az Új Kor a legkörmönfontabb támadás az Egyház ellen.
Az Egyház titkos ellenségei mindig is Róma birtoklására törekedtek. A pápaság nélkül nem is kell nekik az Egyház. Különben törekvésük elfecsérelt idő lenne. A pápaság a díj és a zsákmány, azt kell elvenni és felfalni. De a pápa hiánya nem semmisíti meg a pápaságot. Az intézmény az, ami számít! Az Új Világrend kiagyalói azt kívánják, hogy a pápaság egy szép, tiszteletreméltó, értékes ereklyévé váljon.
Az Egyházban soha nem választottak meg pápának egy hitehagyottat. Egy hitehagyott fellázad a hit alaptételei ellen, és elutasítja Krisztust.
Ma (1992-ben) az Egyház szervezete már nem létezik többé. Emlékeznünk kell arra, hogy Krisztus Misztikus Testéhez tartozunk. Ez a test valóságos! Olyannyira valóságos, mint az orr a maga arcán, de a természete szellemi. Ez azt jelenti, hogy ha egyszer a kegyelem állapotában van, akár itt a földön, akár a tisztítótűzben vagy a mennyben, egy olyan testülethez tartozik, amelyet a Krisztus által közvetített természetfölötti élet tart össze. Mi ehhez a testülethez tartozunk. A látható szervezet Péterrel, Jakabbal, Jánossal kezdődött és a többi apostollal, akik összevissza menekültek, hogy elkerüljék az üldöztetést. Városfalakról hajították le, vízbe fojtották, vadállatok elé vetették őket, lándzsákkal szúrták át a testüket, vagy fejjel lefelé keresztre feszítették őket. Ez volt akkor a látható Egyház. Az, ami 1950-ben megvolt, akkor még nem létezett. Nem volt szükség rá sem akkor, sem most. Jelenleg Isten megengedi, hogy elvegyék tőlünk. [Ez furcsa megállapítás, de lehet, hogy igaz.] Az aposztata, a hitehagyott megszűnt tagja lenni Krisztus Misztikus Testének. A hívők nem tartoznak neki engedelmességgel. Ha egyszer egy püspök aposztata, semmiféle engedelmességgel nem tartozunk neki. Persze ő képes lehet az egyházjogra hivatkozni magával szemben. Arra is képes lehet, hogy polgárjogi úton támadjon magára, de Isten előtt, ami az igazi keresztény igazságszolgáltatás, nincs hatalma. Már régen meg kellett volna fosztani funkciójától. Olyan helyzetben vagyunk, ahol az intézményes "egyház" nem egyezik meg Krisztus Misztikus Testével. Ha a mise bemutatása megszűnik, vége lesz az Egyháznak, és vége a világnak is. Semmi kétség. A kereszténység eltűnik egy fekete lyukban, és a világ vele megy, mert nem lesz többé semmiféle kegyelem.
Ma már nincs lehetőségünk a bajok elkerülésére. Ezért mondom a családom fiatal tagjainak: „Nem vagytok tudatában, de életetek legjobb éveit élitek.”
|
vissza