Felületes újságírói zsargonnal „konzervatívaknak” és „progresszistáknak” nevezik az Egyház, vagyis a katolikusok két csoportját. A kettő közötti különbséget az adja, hogy az első az eddigi hittani és erkölcsi normákat védi, míg a második tagjai azt állítják, hogy ilyen álláspontot a mai megváltozott világ követelményeivel szemben nem lehet védelmezni, és ha a kereszténység nem akar végleg megszűnni, alkalmazkodnia kell a mai korhoz.
Világos tehát, miért van kettészakadva az Egyház, mégpedig olyan mélyen, hogy a két csoport közötti kibékülés nem lehetséges. Egyébként a kibékülés nem is volna kívánatos, ebből csak ócska kompromisszum jönne létre, az összeegyeztethetetlen egyesítése, vagyis egyfajta „kutya-macska közti keverék”. Valami ilyesmit igyekeznek elérni immár hosszú ideje a jóemberek az Egyház vezetéséből, egyelőre siker nélkül, és ez az állapot maradandó lesz, mert az igazság és a tévelygés között nem létezhet kompromisszum. Az Egyház kettészakadása abban a pillanatban szűnik csak meg, amikor az egyházi tekintély képviselői bátorságot merítve világosan kimondják: |
aki azt állítja, hogy – Jézus Krisztus nem szűztől született; – nem támadt fel testben a halottak közül; – nincs valóban jelen az Oltáriszentségben; vagy aki – a katolikus vallást egy szintre helyezi az iszlámmal, buddhizmussal, vagy a modern filozófiával; – megengedettnek tartja a házasságon kívüli viszonyt, óvszert, fogamzásgátlást, abortuszt, stb., legyen kiközösítve (anathema sit)! |
Hogy akkor eltűnik az összes pénzbeli támogatás, amelyet az Egyház eddig kapott? Hogy új üldözés kezdetét fogja ez jelenteni? Igen, de talán nem ment át mindezen az Egyház a történelem során oly sokszor? És mindezen vizsgákról győztesen jött ki, mert Isten műve, nem emberé.
|
vissza