![]() 1930 és 1938 között a kőszegi katonai főreáliskolában tanult, majd tanulmányait a Ludovikán folytatta, ahol 1941-ben végzett. A 3. Nádasdy Ferenc huszárezred hadnagyaként Nagyváradon, Nagyszalontán és Munkácson szolgált. 1944-ben főhadnagyi rangot kapott és kivezényelték az orosz frontra, ahol szeptember 17-én Varsó közelében súlyos sebesülést szerzett. 1945-től a Honvédelmi Minisztérium lóügyi osztályán szolgált, majd 1947-ben századosi rangot kapott. Még ugyanebben az évben kémkedés vádjával letartóztatták és internálták. A kistarcsai és recski internálótáborban őrizték. 1953-as szabadulása után szállítómunkásként dolgozott, majd bérmakeresztapjának, Shvoy Lajos székesfehérvári püspöknek a segítségével papi tanulmányokat kezdett. 1955-ben az Állami Egyházügyi Hivatal eltiltotta a szemináriumból, ám Hegedüs András miniszterelnökhöz írt levele nyomán engedélyezték továbbtanulását. 1957-ben diakónussá szentelték és még ugyanabban az évben az 1956-os forradalommal való rokonszenvezése miatt 7 hónapra börtönbe zárták. Szabadulását követően, 1958. június 13-án Shvoy Lajos szentelte pappá. Pár hónapig a szemináriumon volt előadó, majd 1959 tavaszán 74 más kispappal együtt kizárták a szemináriumból, mert nem jelentek meg az országos papi békegyűlésen. Ezt követően a Közlekedési Múzeumban lett takarító. Közben a kidobott kispapokból szemináriumot szervezett és vezetett, és közülük 17-et püspöki engedéllyel pappá szenteltetett.
Emiatt 1961-ben letartóztatták és „államellenes szervezkedés” vádjával 12 évre ítélték. Büntetését szinte teljesen letöltötte, 1972. december 30-án engedték ki a börtönből.
Brezanóczy Pál egri érsek (Aknaszlatina, 1912. január 25. – Eger, 1972. február 11.)
Az Új Ember Papi sorsok a diktatúra éveiben – Isten huszárja: Tabódy István című az interneten is megtalálható cikkében többek között ez áll Tabódy Sopronkőhida-i börtönéveiről: „Az egri helynöknek, aki már a kispapok ügyében is gyászosan szerepelt, kemény hangú levelet írt, és egy szabaduló társával el is juttatta a címzetthez.” Nos az említett szabaduló társ, Varga János nemcsak az egyházmegye kormányzójának juttatta el Tabódy levelét, de az állambiztonságnak is. 1967. május 19-én szabadult Sopronkőhidáról, és szabadulása után pár nappal már jelentette Sinkó Géza rendőrőrnagynak, hogy a börtönben levő Tabódy István üzenetet küldött dr. Brezanóczy Pál egri püspöknek és Somogyi Sándor papnak. Varga azt is elmondta, hogy kívülről kellett megtanulnia a szöveget, amit Tabódy leírt, majd amit ezután visszavett tőle. „A mellékelt, betanult szöveget Varga János kérésemre leírta:”
Dr. Brezanóczy Pál, püspöki apostoli kormányzó Főtisztelendő Püspök Úr! Amikor a rabszállítóban vasra vert betegekkel – akiket ilyen különös módon szállítanak kórházba – útnak indultam, nem gondoltam, hogy utunk végén Püspök Úr fog várni rám. Sajnos az akkor beígért „breviárium” elmaradt. (1) Az, hogy nekem hazudnak, azt már megszoktam, de hogy ez éppen annak a püspöknek a jelenlétében történjen, akit a kommunistákkal való barátkozás legfőbb szószólójaként emlegetnek, az meglepő volt számomra, amin talán érdemes lenne elgondolkozni.
Nem gondolom, hogy csupán azért szállítottak Pestre, hogy egy tábla csokoládét és cigarettát átvegyek, hanem ezért, hogy Püspök Úr szavai nyomán „jobb belátásra térjek”. Elvem az, hogy az egyházi rangok tekintélyét az idegenek előtt minden körülmények között meg kell védeni, ezért nem is reagáltam érzékenyebben szavaira, és a köteles tiszteletet most sem akarom megszegni, amikor megjegyzem, hogy szavait egy olyan emberhez intézte, akit 20 éve szünet nélkül üldöznek, s aki 14. évét tölti elzárva az elveiért.
A Püspök Úr által említett „kuruckodásban” egyébként részt vett a boldog emlékű János pápa, több bíboros és püspök, a bécsi és párizsi nuncius, egy kis állam feje (Liechtenstein) és számos diplomata. (2) Azt pedig, hogy a kispapok ügyében – ezen kívül a jó Isten parancsára cselekedtem, azt ő fogja bizonyítani – még ezen a földön. Az alázat gyakorlására már a visszaúton bőséges alkalom nyílt, amikor is 1/2 12-től éjjel 11-ig megvasalva ülhettem úgy, hogy közben testi szükségleteim elvégzésére sem nyílt alkalom. Közben az ágyamat is elvesztettem, s most a földön fekve elmélkedem azon, hogy milyen különös módon akarnak az állam iránti barátságra hangolni.
Azt a kérését pedig, amit hivatalos helyen nem hallgattak meg, azt a jó Isten meghallgatta, és így tiszta lélekkel és őszinte örömmel gondoltam Püspök Úrra, a húsvéti ünnepek folyamán, kérve a jó Istent, hogy áldja meg minden jó szándékú törekvéseiért. (5) Magamat kegyes imáiba ajánlva, a világ királynőjének ünnepén felszentelt kezeit csókolja, Krisztusban fia, Tabódy István sk.
A levél egyes részei olyan eseményekre vonatkoznak, melyeket a püspök ismert, de a mai olvasó nehezen értelmezhet. Néhányat közülük a körülmények ismeretében meg lehet próbálni megfejteni: Megjegyzés: a honlapra e cikkel egyidőben került fel a Az Egyház eredeti kincseitől elzártak bennünket című írás is. Mindkettő egy pap főpásztorához intézett levelét mutatja be, és egyúttal bizonyítja, hogy rendszer ide vagy oda, a püspökök ma úgy, mint régen nem törődnek a rájuk bízott Krisztusban lett fiaikkal.
|
vissza