A Mennyek Királynője földi értelemben is királynő attól a pillanattól fogva, hogy Szent István jogszerűen a magyarság uralkodójává tette, és a magyar nép elfogadta királynőjének. Van saját országa, amely a Szent István-i végrendelet következtében egészen az övé. A magyar nép történelme, a Nagyboldogasszony-eszmén alapuló hivatása, államisága még az idegenek vagy istentagadók számára is egyedülálló a világon. Ugyanígy egyedülálló a koronája, a szentkorona-tana. A magyar szent korona egy különleges alkotás. Megjelenítődik rajta az egész Szentháromság, azon kívül szerepelnek rajta az apostolok, a főangyalok és a legfontosabb szentek is. A magyar korona beavatási korona, az egyetlen korona a világon, mely a királyság természetfeletti, isteni eredetét juttatja kifejezésre. A világ többi koronája szellemi tartalom nélkül valók, csak a gazdagságot és a hatalmat jelképezik.
Ezt a tényt ismerve, jogosan merül fel a kérdés: ilyen dicstelenül málik szét egy ilyen nagymúltú eszme? Olvad el a nagy semmiben egy szent, apostoli királyság?
Magyarországnak ma is van törvényes uralkodója, aki a magyar koronát viseli, Ő a „Regina Coeli, Patrona Hungariae – Mennyek Királynéja, Magyarország Patrónája. Ez a réges-régi elnevezés mára újabb bonyodalom forrásává vált. Amikor a magyarok örökös királynője e címet megkapta, senki számára nem volt kétséges, hogy a Patrona ezen összefüggésben királynőt jelent, és azért nevezték így, hogy ne legyen összetéveszthető a mindenkori földi királynővel. Szent István Máriában a mennybevitt királynét tisztelte, ezért adta át neki koronáját éppen Nagyboldogasszony, azaz mennybevitele ünnepének vigíliáján. És az is tény, hogy amikor Szent István halála előtti estén országát és népét mint örökséget a Szűzanya kezébe adta, és nem hathatós segítségét kérte, hanem örökségévé tette az országot, hogy örökös uralkodóként gondoskodjék róla, ezt az örökséget a Szűzanya el is fogadta! És nem csak elfogadta, hanem azóta soha vissza sem adta! Tehát ma is Ő Magyarország Királynője, úgy ahogy Szent István óta a katolikus magyar királyok és a hívő magyar nép vallotta! A patrona csupán női védőszentet, pártfogót, védnököt jelent, de nem királynőt. Magyarország Királynője pedig ennek az országnak nemcsak védelmezője, pártfogója, azaz egy, az országvezetők hierarchikus rendjén kívül álló pártfogó személy, hanem az ország tulajdonosnője, uralkodónője. Legfőbb közjogi méltósága, aki előtt minden magyarnak hódolni, leborulnia kell, akit ez ország minden polgárának úgy kell tisztelni, ahogy ez egy királynak kijár. Mi tehát nemcsak az égben, de már itt a földön is Szűz Mária jogszerinti alattvalói vagyunk!
Korunkban, amikor recseg-ropog körülöttünk minden, amikor a legharcosabb, legtevékenyebb papok is azt vallják, hogy emberi segítség már nincs, Isten Anyjának, Szűz Máriának ez a királynői léte még nagyobb jelentőséget nyer a mi számunkra. Az ember ösztöne azt diktálja, hogy meneküljön abból a házból, mely azzal fenyeget, hogy a fejére dől. És ma, amikor egy hívő katolikus mindenütt csak ezt a veszélyt érzi, és mégsem hallgathat természetes ösztöneire és nem menekülhet, mert nincs hová, és állapotbeli kötelessége sem engedi, akkor egyetlen reménye az a segítség marad, amit a Nagyasszony ad.
Magyarország Királynője nem adta vissza királynői koronáját, és királynőségét nem az határozza meg, hogy az alattvalói hisznek-e benne vagy sem. Mint ahogy Isten létét sem érinti az ateisták isten-tagadása. Nagyasszonyunk most is ennek az országnak a királynője, ugyanakkor ő az a mennybéli királyné is, aki Fatimában azt ígérte, hogy a végén Szeplőtelen Szíve fog a világon győzedelmeskedni. Ha pedig a világon győzedelmeskedik, akkor ebben az országban is győzedelmeskedik.
Ezzel azt is kifejezi, hogy szemlélete katolikus. Tudja, hogy Isten azért teremtette, hogy Őt dicsőítse. Tudja, hogy ez teremtményi kötelessége és életének célja. Nem az, hogy a maga akarata szerint éljen, és Istent csak arra használja, hogy segítséget kérjen és kapjon tőle e célok eléréséhez. Az alattvalóknak törvényes királyuk számára az országot nem felajánlani kell, hanem hódolatukat kell előtte kifejezni, uralkodói jogát kell maguk fölött elismerni. Ami már jogosan a királyé, azt egy egyszerű alattvaló nem ajánlhatja fel neki újra. Ez is világosan megkülönbözteti a királyt a patrónustól, akitől a védnökséget újra és újra kérelmezni lehet.
És ha akad ebben az országban olyan magyar, aki ezt a feltétel nélküli hódolatot bemutatja, akkor Nagyasszonyunk, Magyarország Királynője a gyakorlatban is királynője lesz. Ez az, amit Isten Anyja, a mi evilági Királynőnk tőlünk elvár! Meg kell értenünk, hogy saját és népünk fennmaradását Jézus Krisztus Édesanyja fogja csak biztosítani, ahogy ezt első szent királyunk, István is megértette. Ezért tette az Ő kezébe népét és országát végrendeletével. Az Ö trónja áll majd mindörökké!
Boldogságos Szűz Mária, Magyarország Nagyasszonya, a legnagyobb hódolattal borulunk le Előtted, mint népünk törvényes, örökös királynője előtt. Kérve kérünk, oltalmazó palástodat borítsd ránk, kik királynői jogaidat a magyar nép, ország és föld fölött elismerjük és tiszteljük, amint ezt nekünk első szent királyunk, István örökségül meghagyta.
2010.május 8.
|
vissza