Megözvegyült Egyház, avagy hogyan néz ki az Egyház a szedesvakantizmus periódusa alatt? (forrás: www.antimodernist.org – 2024. február 20.) A "tradicionalisták" körében sok szó esik az „Egyház láthatóságáról”, aminek hiánya – szerintük – nem egyeztethető össze egy hosszan tartó szedesvakantizmussal. Azt remélik, hogy ezzel megcáfolhatják egy hosszantartó szedesvakantizmus lehetőségét. – A „WM Review” internetes portál utánajárt e kérdésnek, és Bellarmin (1542-1621), Cajetan (1469-1534) és Journet (1891-1975) bíborosok tanítása alapján megpróbált választ adni arra, hogy hogyan néz ki az Egyház, ha hosszú ideig nincs pápája?
A cikk leginkább Journet teológus-professzor szavait közli, aki Cajetan bíboros tanítására támaszkodva fejtette ki erről a helyzetről véleményét. Mindazonáltal a cikk azt is megemlíti, hogy Journet személye nem egészen autentikus, hiszen bíborosi kalapját 1965-ben kapta Montinitől, és az ú. n. II. Vatikáni Zsinaton határozottan támogatta a vallásszabadságról szóló nyilatkozatot, amit az "igaz hitnek megfelelő"-nek jelentett ki. (Journet atyát, akit 1917-ben szenteltek pappá, 74 évesen azután szentelték püspökké és kreálták két nappal később bíborossá, 1965 februárjában, hogy a II. Vatikán Zsinaton kedvezően nyilatkozott a vallásszabadság kérdéséről.) A cikk megemlíti, hogy a fent említett bíborosok tanulmányait összegezve, kiderül, hogy a korábbi idők teológusai, szemben a mai megszólalókkal, nem gondolták úgy, hogy az Egyház „kilátástalan zsákutcában” van, ha a pápai trón üres, és bíborosok sincsenek, akik egy új pápát választhatnának.
Journet azt írja, hogy az Egyház a szedesvakantizmus alatt sem „fejetlen”, miként a szakadár egyházak, és nem is olyan, mint egy oszlásban levő test (ahogy ezt a szedesvakantizmus tagadói állítják). Ellenkezőleg, az Egyházat ebben a helyzetben is, továbbra is Krisztus vezeti a mennyből!
Cajetan így vélekedett: „Biztosak vagyunk abban, hogy se a pápa, se az egész Egyház vagy az egész zsinat nem tévedhet a hit dolgaiban, ha ezekben autentikus ítéletet hoz.” Ezzel szemben: „Egy fejétől megfosztott Egyház semmit nem jelenthet ki: ha a feje, azaz a pápa hiányzik; akkor lehet bármilyen sok érdeme, de auktoritása nincs. Egyesek, mivel nem tudnak különbséget tenni a személyes hit és egy mérvadó, tekintélyen alapuló ítélet között, annyira naivak, hogy egy tudóst előnybe helyeznek a pápának, mivel a pápa személyére gondolnak csak, nem a hivatalára és az isteni segítségre, melyet Urunk Jézus Krisztus [csak] ennek a hivatalnak ígért meg.” Természetesen a mai helyzet, az eltelt pápa-nélküli idő hosszúsága miatt, egészen másképp és sokkal drámaibban néz ki, mint ahogy azt Bellarmin, Journet és Cajetan bíborosok valaha is el tudták képzelni. Hiszen mára az Egyház nem csak látható fejét vesztette el, hanem összes megyéspüspökét is, így nem csak az univerzális joghatósága, hanem összes rész-joghatósága is elveszett. Helyette keletkezett egy hamis, eretnek és szakadár "egyház", melynek már érvényes szentségei sincsenek – amit azonban mégis majdnem minden katolikus az igazi, katolikus Egyháznak ismer el, ami így őket is magával rántja az eretnekségbe és szakadárságba. Annak a kevés katolikus püspöknek, aki még él, csak annyi joghatósága van, amennyi a kevés megmaradt katolikus papnak is van; nevezetesen amennyit az Egyház a kánonjogban szükségállapot esetére nekik megad: hogy a lelkeket az üdvösséghez szükséges lelki segítségekkel, azaz a szentségekkel ellássák.
„Keressétek az Urat, míg föltalálható: híjátok segítségül, míg közel vagyon” „Keletkezett egy hamis, eretnek és szakadár "egyház", melynek már érvényes szentségei sincsenek, amit azonban mégis majdnem minden katolikus az igazi, katolikus Egyháznak ismer el, ami így őket is eretnekségbe és szakadárságba rántja”: így hangzik az előző cikk írójának logikus következtetése.
Évekig azt hittem, hogy olyan emberek, mint például de Mattei professzor, Taylor R. Marshall és mind a többi hozzájuk hasonló "megmondó emberek" azért ragaszkodnak abszolút téves, eretnek elméleteikhez, mert nem olvasnak olyan okos értekezéseket, mint amiket az einsicht.de újság régi számaiban vagy F. Cekada tollából olvasni lehet. – És akkor kiderült, maga de Mattei írta meg, hogy pontosan ismeri ezeket a munkákat. És ezek ismeretében, mindezen írásokban és a katekizmusokban és az egyházatyáknál és az egyháztanítóknál található katolikus igazságok ellenére kitartanak az „elfogadni és ellenállni” teljesen akatolikus, eretnek nézete mellett! Cajetan bíboros mondta (lásd a fenti cikket): „Egyesek, mivel nem tudnak különbséget tenni a személyes hit és a tekintélyen alapuló ítélet között, annyira naivak, hogy egy tudóst előnybe helyeznek a pápának, mivel a pápa személyére gondolnak csak, nem a hivatalára és az isteni segítségre, melyet Urunk Jézus Krisztus [csak] ennek a hivatalnak ígért meg.” – Akik tehát Bergogliot pápának tartják, azoknak valójában megszűnt a kapcsolatuk a természetfelettivel. És ezért azt sem vehetik észre, hogy Bergoglio valójában a Sátán országát építi, és így a vele való közösségben ők is oda kerülnek.
Ezeknek az embereknek a helyzetét F. Cekada Részt lehet-e venni olyan szentmisén ahol a pap a kánonban megemlíti „Ferenc pápát”? című tanulmányában így írta le:
Egy másik tanulmány – A szeretet és a ne ítélj parancsa – ugyanezt az igazságot így magyarázza meg:
R. de Mattei professzor a www.katholisches.info oldalon 2023. október 4-én megjelent írását e mondatokkal fejezte be: „Az egyházért érzett mély szomorúság ezen órájában szakadék tátong azok között, akik Bergogliot ellenpápának tekintik, és azok között, akik, mint e cikk szerzője is, azért imádkoznak, hogy az Úr "non tradat eum in animam inimicorum eius" (ne szolgáltassa ki őt – t. i. Bergogliot – ellenségei gyűlöletének).”
2017. október 21-én az antimodernist.com honlapon megjelent tanulmány Jézusnak a menyegzői lakomáról (lásd: Mt 22,1-14: „A mennyek országa hasonlít a királyhoz, aki menyegzőt rendezett a fiának….”) szóló hasonlatát elemezte. Ebben a tanulmányban olvasható Aquinói Szent Tamásnak a magyarázata, melyet ő az egyházatyák tanításai alapján foglalt össze. Aranyszájú Szent János kommentárja alapján Tamás ezt írja:
Arra a kérdésre, hogy jámbor, képzett emberek, akik biztosan nem akarnak elkárhozni, és akik hitük szerint a katolikus hit védelmében tevékenykednek, hogyan kerülhettek ennyire a vakság és süketség állapotába, a Nagyböjt első vasárnapján elhangzott szentírási rész (lásd Mt 4,1-11) ad egy lehetséges magyarázatot: Jézus megkísértésekor az ördög harmadik kísérletekor ezt mondja: „Majd ismét egy igen magas hegyre vivé őt az ördög, és megmutatá a világ minden országait és azok dicsőségét, és mondá neki: ’Mindezeket neked adom, ha leborulván imádsz engem.’” – És Jézus így válaszolt neki: „Távozzál, sátán! mert írva vagyon: A Te Uradat Istenedet imádjad, és csak neki szolgálj [5 Móz 6,13] Akkor elhagyá őt az ördög, és íme angyalok jövének és szolgálának neki.”
S. Maeßen azt mondta, hogy biztos benne, hogy a mai embert Isten másképp ítéli meg, mint a korábban élőket, hogy velünk elnézőbben bánik, mint azokkal, akik nem a mai, velejéig romlott földi pokolban éltek, ahol minden, de minden az ember legalantasabb ösztöneit ingerli, szolgálja ki. Körülbelül tíz évvel ezelőtt hallottam tőle ezt a véleményt, és azóta a helyzet még tovább romlott. Talán azért is enged meg az Úristen ennyi borzalmat, hogy lehetőséget adjon arra, hogy akiben a jónak csak egy szikrája pislákol, végre felismerje a gonoszt, és még időben megtérjen. „Keressétek az Urat, míg föltalálható: híjátok segítségül, míg közel vagyon” (Iz 55,6)
|
vissza